Справа № 480/1043/24
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2024 р. Справа № 480/1043/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу не зарахування до страхового стажу при розрахунку пенсії за віком позивачу періоду його роботи з 11.08.1979 по 17.08.1982 за професією, посадою водій а/м ЗІЛ-585, водій всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото; з 16.04.2009 по 25.03.2010 за професією, посадою водій, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району ТОВ Іскра Плюс; з 28.07.2016 по 07.11.2016 за професією, посадою водій, ПП ОСОБА_2 , російська федерація; з 01.05.2017 по 01.11.2019 за професією, посадою водій, ТОВ Аргис-голд, Район Крайньої Півночі, російська федерація; з 11.08.2021 по 25.10.2021 за професією, посадою водій, ТОВ Аргис-голд, Район Крайньої Півночі, російська федерація;
2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. за професією, посадою водій а/м ЗІЛ-585, водій всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото з 11.08.1979 по 17.08.1982; з 16.04.2009 по 25.03.2010 за професією, посадою водій, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району ТОВ Іскра Плюс; з 28.07.2016 по 07.11.2016 за професією, посадою водій, ПП ОСОБА_2 , російська федерація; з 01.05.2017 по 01.11.2019 за професією, посадою водій, ТОВ Аргис-голд, Район Крайньої Півночі, російська федерація; з 11.08.2021 по 25.10.2021 за професією, посадою водій, ТОВ Аргис-голд, Район Крайньої Півночі, російська федерація, та перерахувати з дати призначення пенсію за віком ОСОБА_1 ; провести з дати призначення пенсії за віком по даний час всі перерахунки, індексації та підвищення перерахованої пенсії за віком та виплатити ОСОБА_1 розмір перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги мотивував тим, що будь-яких законних передумов не зараховувати позивачу спірні періоди роботи на території російській федерації у відповідача не було, оскільки його трудова діяльність підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 , а чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів рф з вини позивача немає.
Також всі необхідні для призначення пенсії документи позивач своєчасно надав відповідачу, долучивши їх до заяви про призначення пенсії. Зважаючи на це, відповідач зобов`язаний був згідно положень Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при призначенні позивачу пенсії за віком розрахувати її розмір за показниками набутого стажу, але не виконав свої обов`язки у повній мірі та не виправив ситуацію після письмового звернення, та в результаті - незаконно не зарахував спірний страховий стаж, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
ОСОБА_1 , вважає, що оскільки відповідачем не зараховані всі періоди його роботи до страхового стажу, тому розмір пенсії не відповідає дійсному стажу роботи, є меншим, ніж той розмір пенсії, який позивач мав би отримувати, якби відповідач врахував всі показники правильно, виходячи із норм чинного законодавства.
Ухвалою суду від 19.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, які на виконання вимог ухвали представником ГУ ПФУ в Сумській області було надано разом з поясненням
Так, у поясненні відповідачем вказано, що позивачу не враховано до його трудового стажу періоди роботи в російській федерації з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р., з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р., з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р., з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р., з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. Зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав- учасниць СНД здійснювалося за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилась трудова діяльність. Однак, з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, який триває станом і на сьогодні. Тому надіслати запит до територіального органу Пенсійного фонду російської федерації про підтвердження сплати страхових внесків неможливо, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, АТ "Укрпошта" припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації.
Разом з тим, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, якою регулювалося питання зарахування періодів роботи на її території при призначенні пенсії в Україні.
Також, період роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. згідно із записами трудової книжки б/н від 18.02.1976 не враховано до страхового стажу, оскільки запис про прийняття на роботу внесено з порушенням п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме у графі 3 розділу Відомості про роботу не зазначено найменування підприємства.
Відтак підстави для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач є пенсіонером, згідно поданої ним заяви від 25.10.2022 ОСОБА_1 отримує з 25.10.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.45, 49-51).
При цьому, як вбачається з розписки-повідомлення до заяви позивача від 25.10.2022, ОСОБА_1 було додано паспорт, РНОКПП, військовий квиток, два дипломи про навчання, дві трудові книжки від 18.02.1976 та серії НОМЕР_1 від 16.04.2009, документ про місце проживання та документ про нагородження знаком Почесний донор України (а.с.45зворот).
Відповідно до розрахунку стажу позивача згідно форми РС-право (а.с.52), до страхового стажу позивача було враховано періоди навчання та роботи по 08.02.2016, що склало у загальному обчисленні 30 років 10 місяців та 05 днів.
Втім, з`ясувавши, що ГУ ПФУ в Сумській області при призначенні 25.10.2022 пенсії не враховувало до його страхового стажу серед іншого періоди роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р., з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р., з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р., з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. та з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р.,позивач звернувся до відповідача із заявою від 18.12.2023 про здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням всіх періодів його роботи, в т.ч. вказаних, до його страхового стажу (а.с.25-26).
Втім, листом від 15.01.2024 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача про те, що питання зарахування періодів роботи на території російської федерації при призначенні пенсії в Україні регулювалося Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь у вищезазначеній Угоді.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 639 дію Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14.01.1993, припинено.
Враховуючи вищезазначене, періоди роботи на території російської федерації починаючи з 01.01.1992 не зараховуються до страхового стажу на території України.
Також, до страхового стажу не зарахований період роботи з 11.08.1979 по 17.08.1982 за даними трудової книжки, оскільки у ній відсутній запис про повну назву організації, до якої позивача було прийнято на роботу, що є порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (зі змінами) (а.с.27-28).
Позивач з такою відповіддю не погодився та звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
Судом встановлено, що позивач з 25.10.2022 є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Відповідачем ця обставина не заперечується.
Поряд з цим, спірним у цій справі питанням є не врахування відповідачем при призначенні пенсії позивачу з 25.10.2022 періодів роботи ОСОБА_1 до його страхового стажу періоди роботи в російській федерації: з 11.08.1979 р. по 17.08.1982, з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р., з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р., з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р., з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р.
Як вбачається з листа відповідача від 15.01.2024 (а.с.27-28), пояснення відповідача (а.с.41-42) та підтверджується розрахунком стажу по формі РС-право (а.с.52), вказані періоди не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що починаючи з 01.01.1992 не зараховуються до страхового стажу на території України періоди роботи на території російської федерації через припинення з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992
Крім того, не враховано період роботи позивача з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р., також оскільки у трудовій книжці відсутній запис про повну назву організації, до якої було прийнято на роботу позивача, що є порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (зі змінами).
При цьому, за змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Так, з копії трудової книжки позивача від 18.02.1976 (а.с.11-16, 57-59) судом встановлено, що позивач у період з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. працював на території російської федерації водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото згідно наказів від 16.08.1979 №78к та від 10.05.1982 №94к (записи №№7,8,9,10 трудової книжки від 18.02.197). Що також підтверджується печаткою проставленою на записі про звільнення.
Також, з копії трудової книжки позивача ТК НОМЕР_2 (а.с.17-24, 53-56) судом встановлено, що позивач працював на території російської федерації:
з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р. водієм а/м Фусо, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району згідно наказів від 16.04.2009 №334 та від 25.03.2010 №2к (записи №№1,2);
з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р. - водієм в індивідуального підприємця ОСОБА_2 згідно трудового договору та наказів від 28.07.2016 №1 та від 07.11.2016 №2 (записи №№9,10);
з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. - водієм, ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі згідно наказів від 01.05.2017 №92/1 та від 22.10.2019 №79 (записи №№11,12);
з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. - водієм, ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі згідно наказів від 11.08.2021 №124 та від 22.10.2021 №129 (записи №№13,14).
При цьому у відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці в і д с у т н і необхідні з а п и с и або містяться неправильні чи неточні записи п р о п е р і о д и роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Відповідно до положень пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
Як встановлено судом, позивачу не враховано до його страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 16.04.2009 по 25.03.2010, з 28.07.2016 по 07.11.2016, з 01.05.2017 по 01.11.2019 та з 11.08.2021 по 25.10.2021, оскільки починаючи з 01.01.1992 не зараховуються до страхового стажу на території України періоди роботи на території російської федерації через припинення з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Втім суд не погоджується з такими висновками ГУ ПФУ в Сумській області та зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
В силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Записами у трудових книжках позивача від 18.02.1976 та серії НОМЕР_3 підтверджено, що позивач у спірні періоди дійсно працював на підприємствах та у приватного підприємця в російській федерації.
Тобто, трудовими книжками позивача, що були наявні в ГУ ПФУ в Сумській області при призначенні позивачу з 25.10.2022 пенсії, дійсність яких не ставиться під сумнів відповідачем, жодних недоліків в частині внесених записів відповідачем не зазначено ні в листі від 15.01.2024 (а.с.27-28), ні у поясненні (а.с.41-42), підтверджується факт роботи позивача на території російської федерації.
При цьому після вчинення військової агресії російської федерації проти України, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.11.2022 № 1328, якою постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві, а також прийнято постанову від 24.06.2023 № 639, якою припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14.01.1993 в м. Москві.
Втім згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.
Також, припинення російською федерацією участі в Угоді та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 24.06.2023 № 639, не можуть бути правовою підставою для не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи на території російської федерації, адже такий стаж ним набутий до виходу України із Угоди.
Не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення. За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Варто зауважити, що відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.
Таким чином, доводи відповідача зазначені у листі відповідача від 15.01.2024 та у поясненні позивача (а.с.27-28, 41-42), щодо припинення з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не є підставою для відмови в зарахуванні періодів роботи позивача в російській федерації з 11.08.1979 по 17.08.1982, з 16.04.2009 по 25.03.2010, з 28.07.2016 по 07.11.2016, з 01.05.2017 по 01.11.2019 та з 11.08.2021 по 25.10.2021 до страхового стажу при призначенні пенсії, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень, а позивач працював у російській федерації в той час, коли Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Щодо додаткових підстав неврахування періоду роботи позивача з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. згідно трудової книжки позивача від 18.02.1976 у зв`язку з тим, що у цій трудовій книжці відсутній запис про повну назву організації, до якої було прийнято на роботу позивача, що є порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (зі змінами), суд вказує наступне.
На момент внесення записів у трудову книжку позивача від 18.02.1976 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).
Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11 Інструкції № 162).
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Крім того, згідно із п.2 Порядку від 12.08.1993 №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Поряд з цим, у постанові від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а Верховний Суд наголосив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Натомість у цій справі матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача від 18.02.1976 м і с т и т ь з а п и с и про п е р і о д роботи позивача з 11.08.1979 по 17.08.1982 та в цій книжці є посилання на підставу внесення таких записів з зазначенням номера та дати наказів (наказ № 78к від 16.08.1979 про прийом на роботу та наказ № 94к від 10.05.1982 про звільнення з роботи за власним бажанням), записи не містять виправлень, підчисток. Крім того, такі записи скріплено печаткою підприємства, на якому працював позивач - Артикська автобаза Союззолото Об`єднання Якутзолото, додатково перед початком роботи на цьому підприємстві згідно запису №2 у трудовій книжці проставлена печатка з назвою підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу - Артикська автобаза.
При цьому, суд наголошує, що згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача як на підставу у зарахуванні періоду роботи - на відсутність у записі повної назви організації-роботодавця про період роботи позивача з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото згідно трудової книжки від 18.02.1976.
Таким чином, враховуючи досліджені докази у справі, періоди роботи позивача з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото, з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р. водієм а/м Фусо, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району, з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р. водієм у індивідуального підприємця ОСОБА_2 , з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі та з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі, мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, з огляду на наявність трудових книжок позивача в ГУ ПФУ в Сумській області при призначенні позивачу пенсії, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Сумській області протиправно не здійснило перерахунок та виплату пенсії з 25.10.2022 з урахуванням періодів роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото, з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р. водієм а/м Фусо, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району, з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р. водієм у індивідуального підприємця ОСОБА_2 , з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі та з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі, така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визнати протиправною таку бездіяльність відповідача та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області провести з 25.10.2022 перерахунок та виплату пенсії позивача, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши до страхового стажу позивача зазначені періоди.
Поряд з цим, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести з дати призначення пенсії за віком по цей час всі перерахунки, індексації та підвищення перерахованої пенсії за віком, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Водночас, суд зауважує, що права позивача в частині проведення позивачу всіх перерахунків, індексації та підвищення перерахованої пенсії за віком з дати призначення пенсії за віком по цей час на час розгляду цієї справи не порушені, оскільки перерахунку на виконання цього рішення суду з урахування спірних періодів роботи ще не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому. Відтак, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1211,20грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції, наявної в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у не вчиненні дій щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото, з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р. водієм а/м Фусо, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району, з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р. водієм у індивідуального підприємця ОСОБА_2 , з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі та з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 25.10.2022 перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.08.1979 р. по 17.08.1982 р. водієм а/м ЗІЛ-585, водієм всіх марок в Артикській автобазі Союззолото Об`єднання Якутзолото, з 16.04.2009 р. по 25.03.2010 р. водієм а/м Фусо, Райони Крайньої Півночі Республіки Саха-Якутія Оймяконського району, з 28.07.2016 р. по 07.11.2016 р. водієм у індивідуального підприємця ОСОБА_2 , з 01.05.2017 р. по 01.11.2019 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі та з 11.08.2021 р. по 25.10.2021 р. водієм в ТОВ Аргис голд, Район Крайньої Півночі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2024.

Суддя І.Г. Шевченко