Справа № 380/3463/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 рокусправа № 380/3463/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування йому, передбаченої Законом України від 19.10.2000 року №2050-111 Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за період з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати - відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №380/1762/20, зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 21.09.2018 року у сумі 106 917,16 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №380/1762/20 скасовано в частині визначення судом розміру індексації у сумі 106 917,16 грн з ухваленням в цій частині постанови про відмову у задоволенні вказаної вимоги; у решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №380/1762/20 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду Відповідач виплатив Позивачу індексацію грошового забезпечення у вересні 2020 року у сумі 40 538, 27 грн.

Відповідно до розрахунку індексації за 2016-2018 роки, обчислення такої здійснено лише за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно, при цьому застосовано січень 2014 року як місяць підвищення.

Позивач, вважаючи, що Відповідач здійснив неправильне нарахування суми індексації, яка повинна бути виплачена, внаслідок помилкового визначення базового місяця, що відповідно призвело до виплати індексації грошового забезпечення у неналежному розмірі, звернувся до суду за позовом за захистом своїх порушених законних прав та інтересів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 року у справі №380/910/21, зобов`язано Відповідача здійснити перерахунок Позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, а у період з 01.03.2018 року по 21.09.2018 року - березня 2018 року, як місяців, з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий» місяць), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених коштів.

У відповідь на адвокатський запит Відповідач повідомив, що виконав рішення суду у справі №380/910/21.

Проте при нарахуванні індексації за вищевказаним рішенням суду Відповідач не здійснив нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, право на виплату якої визначено Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а порядок нарахування визначено Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

З огляду на викладене у липні 2023 року Позивач звернувся із позовом до Відповідача про нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення.

Проте рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року у справі №380/15609/23 у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з його передчасністю.

У листопаді 2023 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про нарахування компенсації втрати частини доходів. Відповідач у листі від 02.02.2024 року у проведенні такої виплати відмовив. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що коли суми доходу нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А, отже, вказав, що визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, вчинених на виконання судового рішення. Враховуючи викладене, вважає, що відсутні правові підстави для виплати позивачеві компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, виплачених на виконання рішення суду у справі №380/910/21. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Військова частина виконала рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №380/1762/20 та виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення, у вересні 2020 року в сумі 40 538,27 грн.

Отже, на думку представника відповідача, день отримання індексації грошового забезпечення, а саме вересень 2020 року є днем, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, пов`язаних із проходженням військової служби, а тому мав право звернутися до суду протягом місяця з дня отримання коштів, тобто до кінця жовтня 2020 року.

Проте в даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням рішення суду у справі № 380/910/21 щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати. Враховуючи вказані вище обставини клопотання до задоволення не підлягає.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді головного старшини інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 .

Позивача звільнено з військової служби відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за пунктом б (за станом здоров`я).

Після звільнення з військової служби Позивач з`ясував, що Відповідач не виплачував йому індексацію грошового забезпечення у належному розмірі. З метою поновлення порушеного права щодо виплати грошового забезпечення в належному розмірі Позивач звернувся до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №380/1762/20, зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 21.09.2018 року у сумі 106 917,16 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №380/1762/20 скасовано в частині визначення судом розміру індексації у сумі 106 917,16 грн з ухваленням в цій частині постанови про відмову у задоволенні вказаної вимоги; у решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №380/1762/20 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду Відповідач виплатив Позивачу індексацію грошового забезпечення у вересні 2020 року у сумі 40 538, 27 грн.

Відповідно до розрахунку індексації за 2016-2018 роки, обчислення такої здійснено лише за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно, при цьому застосовано січень 2014 року як місяць підвищення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 року у справі №380/910/21, зобов`язано Відповідача здійснити перерахунок Позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, а у період з 01.03.2018 року по 21.09.2018 року - березня 2018 року, як місяців, з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базовий» місяць), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених коштів.

У липні 2023 року Позивач звернувся із позовом до Відповідача про нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення.

Проте рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року у справі №380/15609/23 у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з його передчасністю.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати, у відповідь на що отримав відмову, мотивовану відсутністю у командира військової частини таких повноважень та коштів.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування передбаченої Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно ст.3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст.4 Закону України №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 року №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

Так, у ст.3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку №159 є формулювання, що сума компенсації обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць. Це означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З аналізу норм Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Водночас, як вже зазначено судом вище, основною умовою для виплати позивачеві компенсації, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З наведеного слідує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішення суду. Між тим, право на компенсацію особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач не надав суду доказів виконання рішення суду у справі № 380/910/21, лише в позовній заява вказав, що на адвокатський запит відповідач повідомив, що рішення суду виконано.

Оскільки позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування йому, передбаченої Законом України від 19.10.2000 року №2050-111 Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за період з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати - відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, однак при цьому не вказує суму та дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по вересень 2018 року, по день її фактичної виплати, у суду відсутні підстави зробити висновок про порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за відсутності доказів виплати та дати виплати.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович