Справа № 160/1055/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/1055/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року (головуючий суддя О.В. Врона)

у справі №160/1055/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту позивача від 22.12.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 28.12.2023 вих. №13557, про відмову в задоволенні рапорту ОСОБА_1 ;

зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 22.12.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із наявністю дружини, яка відповідно до медичного висновку потребує постійного догляду. На підтвердження обставин до рапорту були додані документи, проте відповідачем необґрунтовано і незаконно відмовлено у задоволенні рапорту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

При цьому суд виходив з того, що нормами Закону№2232-ХІІ встановлено загальну правову норму, яка передбачає коло документів та перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

Скаржник, застосовуючи правові норми, що регулюють питання, зокрема, повноважень ЛКК та МСЕК, наполягає, що висновок ЛКК № 1445 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» КМР від 13.10.2023 щодо потреби дружиною позивача постійного стороннього догляду є передбаченим чинним законодавством документом, на підставі якого позивач має право на звільнення з військової служби. Крім того, зауважує, що норма пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає альтернативу у тому, який саме висновок має підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду: медико-соціальні експертні комісії чи лікарсько-консультативні комісії.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, зазначає, що норми Закону №2232-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення постанови №413 конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.12.2020 між позивачем - ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на три роки.

На даний час позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка входить до складу Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Військової частини НОМЕР_2 .

11.11.2023 засобами поштового зв`язку позивач направив до Військової частини НОМЕР_1 через Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » рекомендованим листом з описом вкладення рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

В рапорті позивачем вказано, що його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» КМР №1445 від 13.10.2023.

У зв`язку з відсутністю відповіді представником позивача 22.12.2023 до командира Військової частини НОМЕР_1 направлена заява про прийняття рапорту про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, до якої додано рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 22.12.2023, в якому він просить звільнити його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також нотаріально засвідчені копії документів, підтверджуючих підстави такого звільнення, в тому числі, копія висновку ЛКК №1445 від 13.10.2023.

Відповідно до означеного висновку ЛКК №1445 від 13.10.2023 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду як нездатна до самообслуговування.

Листом від 28.12.2023 №13557 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що рапорт ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки звільнитися з визначених заявником підстав можливо тільки за наявності висновку медико-соціальної експертної комісії.

Під час дослідження питання допустимості висновку лікарсько-консультативної комісії (ЛКК), для осіб віком понад 18 років відповідачем розглянуті чинні нормативно правові акти: Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затверджений наказом МОЗ України від 09.04.2008 №189, Положення про організацію роботи центральної лікарсько-консультативної комісії та Положення про центральну лікарсько-консультативну комісію Міністерства охорони здоров`я України, затверджене наказом МОЗ України від 25.04.2014 №284, Положення про лікарсько-консультативну комісію, затверджене постановою КМУ №917 від 21.11.2013.

Проведений аналіз вищенаведених нормативно-правових актів свідчить, що висновок ЛКК про необхідність постійного стороннього догляду за дорослою особою є неналежним документом, виданим поза повноваженням ЛКК, за винятком питання травмування на виробництві, при яких ЛКК уповноважена виносити рішення про встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337. Також ЛЛК розглядає та приймає рішення в тому числі щодо повнолітніх у найбільш складних випадках діагностики, лікування, тактики ведення хворого, конфліктних ситуацій, які виникають на етапах надання медичної допомоги, та випадках продовження листка непрацездатності на строк понад 30 днів.

Одночасно позивачу запропоновано звернутись до відповідної медико-соціальної експертної комісії для отримання медичного висновку на громадянку ОСОБА_2 та надати оновлений пакет документів для прийняття рішення командиром Військової частини НОМЕР_1 у відповідності до чинного законодавства.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, разом з тим, з приводу наведеного судом першої інстанції мотивування виходить з такого.

Спірним у цій справі є питання допустимості поданого позивачем висновку ЛКК №1445 від 13.10.2023 для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною та звільнення зі служби за сімейними обставинами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби, які залежать, в тому числі, від виду військової служби.

Підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), в тому числі:

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Виходячи з аналізу наведених норм, необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) має бути підтверджена відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався, зокрема, на затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, встановив, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується виключно відповідним медичним висновком МСЕК, у той час як висновком ЛКК підтверджується необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною до 18 років.

Щодо таких висновків судом апеляційної інстанції з`ясовано наступне.

Норми діючого законодавства не містять такого поняття як «постійний догляд».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів (ч.1 ст.13 вказаного Закону).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги» до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 р. №587 затверджений Порядок організації надання соціальних послуг, пунктом 14 якого визначено, що надання соціальних послуг організовується шляхом здійснення заходів щодо формування та розвитку соціальних послуг, зокрема створення мережі надавачів соціальних послуг державного / комунального сектору, залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності), залучення волонтерів, запровадження посад відповідних фахівців (працівників) та проведення їх навчання, підвищення професійної компетентності/кваліфікації працівників - надавачів соціальних послуг (далі - надавач) тощо.

Отже, надавати соціальні послуги з догляду можуть фізичні особи без здійснення ними підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч.7 ст.13 Закону).

Механізм оформлення постійного догляду (призначення компенсації за догляд) над такими особами встановлений Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі».

За правилами п.7 Порядку №859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, документів, перелік яких наведений у цій ж нормі, в тому числі: копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що потреба осіб, які є членом сім`ї надавача соціальних послуг, спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, в догляді має бути підтверджена, такими документами: довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, висновком лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді за формою, затвердженою МОЗ.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1317 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п.3 Положення №1317).

Відповідно до абз.2 пп.1 п.11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 17 Положення про медико-соціальну експертизу).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 р. за №1509/21821, затверджена Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації №157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією».

Ця Інструкція, як в ній зазначено, визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (далі - форма №157-1/о) і складається з двох частин: зазначеної виписки та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до п.3, 4 Інструкції Форма №157-1/о застосовується при винесенні рішення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) про встановлення групи, причини і строку інвалідності.

Усі реквізити даної форми заповнюються відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (форма №157/о).

Виходячи з аналізу наведених правових норм, а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальні експертні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, а також потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Повноваження лікарсько-консультативних комісій закладу охорони здоров`я визначені, зокрема, Порядком організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженим Наказом МОЗ України від 09.04.2008 №189, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 липня 2008 р. за №589/15280.

Відповідно до розділу III Порядку №189 при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (п.1).

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №189 до основних завдань ЛКК належить, в тому числі:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

6) участь у встановленому порядку у засіданнях МСЕК.

Окрім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667 затверджено Інструкцію про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду заособою з інвалідністючи II групи внаслідок психічного розладу, за п. 1 якої Лікарською консультативною комісією (ЛКК) закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю видається висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 р. за №510/36132, затверджені:

1) форма первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

2) форма первинної облікової документації №080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

3) форма первинної облікової документації №080-3/о «Довідка про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги» та інструкцію щодо її заповнення.

Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» встановлено, що Висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги (п.2 Інструкції).

Висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого № _____», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (п.3 Інструкції).

Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 (п.4 Інструкції).

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (п.7 Інструкції).

Висновок підписується членами лікарської комісії, із проставленням дати видачі, після чого завіряється печаткою закладу охорони здоров`я (п.8 Інструкції).

Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі (п.11 Інструкції).

Таким чином, потребу у постійному догляді визначають як медико-соціальні, так і лікарсько-консультативні комісії, що підтверджуєть відповідними документами, складеними за формою, затвердженою МОЗ.

Отже є помилковим висновок суду першої інстанції, що повноваження між ЛКК та МСЕК розподілені таким чином, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, а необхідність постійного стороннього догляду за особою до 18 років підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду в постанові від 30.09.2019 у справі №814/76/16 суд апеляційної інстанції вважає неприйнятним, оскільки у вказаній постанові висновки Верховного Суду ґрунтуються на нормах попередньої редакції ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (яка діяла до змін, внесених Законом від 15 березня 2022 року № 2122-IX).

В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що в спірному випадку поданий позивачем в обґрунтування наявності підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною) висновок Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» КМР №1445 від 13.10.2023 не відповідає вимогам щодо форми і змісту первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.03.2021 №407.

Тому, за наведеного вище правового регулювання, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний висновок ЛКК № 1445 від 13.10.2023 не є належним доказом, який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за дружиною позивача, що виключає наявність визначеної позивачем підстави для звільнення його з військової служби.

Суд першої інстанції прийняв правильне за своєю суттю рішення про відмову в задоволенні позову, втім за встановлених судом апеляційної інстанції обставин відповідно до ч.4 ст.317 КАС України мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №160/1055/24 в частині визначених судом підстав для відмови в задоволенні позовних вимог з урахуванням висновків, викладених судом апеляційної інстанції в цій постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко