Справа № 560/3385/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3385/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 липня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми С від 29.11.2023 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 605112,50 грн за непроведення розрахункових операцій через РРО.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період діяльності з 11.06.2020 по 29.06.2021 складений акт перевірки від 16.09.2022 №3889/22-01-24/269002686. У акті від 16.09.2022 податковий орган встановив, що у 2020 та 2021 роках позивачка не провела через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій MINI-T 400 ME розрахункові операції з продажу товарів на загальну суму 605112,50 грн. На підставі акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 20.10.2022 №. Зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення скасоване рішенням Державної податкової служби України від 09.01.2023. Вважає спірне рішення від 29.11.2023 № протиправним, оскільки винесене на підставі акту від 16.09.2022. Просить позов задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Хмельницькій області на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що згідно з пунктом 15 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР у період з 01.08.2023 по 31.07.2025 року, але не пізніше ніж до дати припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, що здійснюють діяльність з продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або надають послуги, фінансова відповідальність за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (у паперовій та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання застосовується у таких розмірах: 25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення. Вказує, що податкове повідомлення-рішення винесене з дотриманням строків, встановлених Законом. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою від 24.06.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа підприємець.

В період з 11.06.2020 по 01.07.2020 позивачка перебувала на загальній системі оподаткування, а в період з 01.07.2020 по 29.06.2021 - на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку ІІ групи.

01.08.2022 подала заяву про припинення підприємницької діяльності.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, статті 79 ПК України, пункту 2 частини 1 статті 13 Розділу ІV, статті 25 Розділу VІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI видало наказ від 08.08.2022 №1631-П про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11.06.2020 по 29.06.2021.

У період, що підлягав перевірці, позивачка здійснювала господарську діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , розрахункові операції в готівковій формі та безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі проводились з застосуванням РРО МІМ-Т 400МЕ. Мала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями 2000231 від 10.07.2020 терміном дії ліцензії з 10.07.2020 по 10.07.2021.

За результатами перевірки відповідач встановив, що у період з 23.06.2020 по 06.07.2021 дохід позивачки у 2020 році становив 368210 грн, у 2021 році - 260900 грн. У податкових деклараціях платника єдиного податку задекларовані доходи від здійснення підприємницької діяльності у 2020 році в розмірі 381745 грн, у 2021 році - 260900 грн. Оскільки позивачка самостійно задекларувала доходи у 2020 році в сумі 381745 грн, у 2021 році - 260900 грн, відповідно такі обсяги доходів є узгодженими. Таким чином за період з 23.06.2020 по 29.06.2021 самостійно визначені доходи в готівковій формі від реалізації товарів в роздріб в загальній сумі 629110,00 грн. Згідно із базами даних ДПС України "Виторги РРО" фактично розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів в роздрібній торгівлі склали у 2020 році 9496,50 грн., у 2021 році 14501 грн; за період з 23.06.2020 по 06.07.2021 доходи в готівковій формі від реалізації товарів в роздріб склали 23997,50 грн. Встановивши розбіжність між фактично задекларованими доходами від здійснення підприємницької діяльності у періоді з 23.06.2020 по 06.07.2021 та фактичними виторгами РРО в сумі 605112,50 грн, відповідач дійшов висновку про не проведення позивачкою у 2020 та 2021 роках через зареєстрований РРО МГМІ-Т 400МЕ розрахункових операцій з продажу товарів на загальну суму 605 112,50 грн та порушення вимог пункту 1 статті З Закону від 06.07.1995 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у, сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Результати перевірки оформлені актом від 16.09.2022 № 3889/22-01-24-06/.

На підставі акту перевірки відповідач 20.10.2022 прийняв податкове повідомлення-рішення № , яким застосував до позивачки штрафну (фінансову) санкцію на суму 605112,50 грн порушення вимог пункту 1 статті З Закону від 06.07.1995 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у, сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95) у зв`язку з не проведенням розрахункових операцій на вказану суму через РРО.

Позивачка оскаржила зазначене податкове повідомлення-рішення від 20.10.2022 № в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги Державна податкова служба України рішенням від 09.01.2023 №779/6/99-00-06-03-02-06 скасувала податкове повідомлення-рішення від 20.10.2022 № як передчасне, оскільки відповідно до пункту 12 розділу II Прикінцевих положень Закону №265 тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.

29.11.2023 на підставі акту від 16.09.2022 № 3889/22-01-24-06/ відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивачки штрафних санкцій за порушення норм регулювання готівки та застосування РРО в сумі 295648,75 грн порушення вимог пункту 1 статті З Закону України від 06.07.1995 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у, сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у зв`язку з не проведенням розрахункових операцій на загальну суму 605112,50 грн через РРО.

Вважаючи протиправним зазначене податкове повідомлення - рішення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у, сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95). Повноваження і обов`язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

За змістом абзацу 4 пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За визначенням статті 2 Закону № 265/95 реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій.

Відповідно до статті 3 Закону № 265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій або програмних реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 6 статті 9 Закону N 265 РРО та/або ПРРО та розрахункові книжки (далі - РК) не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) платниками єдиного податку (фізичними особами - підприємцями), які не застосовують РРО та/або ПРРО відповідно до Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI .

Пунктом 296.10 статті 296 ПК України передбачено, що РРО та/або ПРРО не застосовуються платниками єдиного податку першої групи.

Крім того, відповідно до пункту 61 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі і послуг» від 20.09.2019 №129-ІХ, який набрав чинності 01.08.2020, до 1 січня 2021 року реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку другої - четвертої груп (фізичними особами - підприємцями) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень, крім тих, які здійснюють: реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту; реалізацію лікарських засобів та виробів медичного призначення.

З 1 січня 2021 року до 1 січня 2022 року реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку другої - четвертої груп (фізичними особами - підприємцями), обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, незалежно від обраного виду діяльності, крім тих, які здійснюють: реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту; реалізацію лікарських засобів, виробів медичного призначення та надання платних послуг у сфері охорони здоров`я; реалізацію ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

У разі перевищення платником єдиного податку другої - четвертої груп (фізичною особою - підприємцем) в календарному році обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного реєстратора розрахункових операцій починається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується в усіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Отже, у відповідності до пункту 6 статті 9 Закону N 265 РРО та пункту 61 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України обов`язки щодо застосовування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів мали:

в період з 01.08.2020 по 01.01.2021 - фізичні особи підприємці, які є платниками єдиного податку другої - четвертої груп, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 грн, у разі здійснення розрахункових операцій з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту та лікарських засобів та виробів медичного призначення;

в період 1.01.2021 до 01.01.2022 - фізичні особи підприємці, які є платниками єдиного податку другої - четвертої груп, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, у разі здійснення розрахункових операцій з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення та надання платних послуг у сфері охорони здоров`я; ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

За визначенням статті 2 Закону № 265/95 розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Відповідач не надав суду докази того, що в період з 23.06.2020 по 06.07.2021 позивачка здійснювала продаж товарів, зазначених у пункті 61 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, що є необхідною передумовою для виникнення платника єдиного податку обов`язку шодо проведення зазначеної операції через РРО.

Відповідач також не довів, сам факт здійснення позивачкою у спірний період розрахункових операцій в місті провадження господарської діяльності- в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , суттю яких є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), з продажу товарів на загальну суму загальну суму 605112,50 грн.

За змістом статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;

83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; 3.1.7. мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Відповідно до пункту 3. Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року N 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року N 702), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за N 1300/27745, (далі Порядок N 727) акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

Згідно з пунктом 5 Порядку N 727 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 Кодексу КАС України).

Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.09.2022 № 3889/22-01-24-06/, на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення- рішення, не містить посилання на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Висновок про порушення позивачкою пункту 1 статті З розділу II Закону N265/95-ВР, у зв`язку з не проведенням через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій розрахункових операцій при продажу товарів на загальну суму 605112,50 грн, грунтується на порівнянні суми задекларованих позивачкою доходів за 2020 2021 та сумою проведених через РРО розрахункових операції за вказаний період.

Разом з тим, відповідно до пункту 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно з пунктом 292.3 статті 292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

Отже, доходом платника єдиного податку є не тільки кошти від продажу товарів, а й інші доходи в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій) матеріальній або нематеріальній формі, зокрема безоплатно надані товари (роботи, послуг).

Під час документальної позапланової невиїзної перевірки позивача відповідач не досліджував джерела доходу, задекларованого позивачкою у 2020-2021 роках, та інші документи та відомості, необхідні для висновку про те, що увесь задекларований нею дохід, - це дохід від продажу товарів, перелік яких зазначений у пункті 61 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Зазначене підтверджується актом перевірки від 16.09.2022 № 3889/22-01-24-06/.

Тому, суд вважає безпідставними висновки відповідача порушення позивачкою пункту 1 статті З розділу II Закону N265/95-ВР, у зв`язку з не проведенням через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій розрахункових операцій при продажу товарів на загальну суму 605112,50 грн.

Вирішуючи зазначений спір, суд також враховує, що спірне повідомлення-рішення форми від 29.11.2023 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 605112,50 грн за не проведення розрахункових операцій через РРО прийняте відповідачем на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки, призначеної наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.08.2022 №1631-П, виданим на підставі статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, статті 79 ПК України, пункту 2 частини 1 статті 13 Розділу ІV, статті 25 Розділу VІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

Зазначені норми визначають підстави та порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтями 78 і 79 ПК України врегульовані порядок проведення документальних позапланових перевірок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Однак, положення підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, статті 79 ПК України не поширюються на правовідносини щодо призначення перевірок щодо дотримання платниками податку порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, врегульованих підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та статтею 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичної перевірки визначає стаття 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Згідно з підпунктом 80.2.6. пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

За змістом пункту 80.3 статті 80 ПК України фактична перевірка, що здійснюється за наявності підстави, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. (пункт 80.7 статті 80 ПК України).

Пунктом 80.10 статті 80 ПК України передбачено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Отже, встановлення під час документальної невиїзної перевірки факту порушення платником податку порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій є підставою для призначення фактичної перевірки такого платника податку за місцем провадження господарської діяльності у строк, визначений пунктом 80.7 статті 80 ПК України. Результати фактичної перевірки, у разі встановлення порушень порядку здійснення розрахункових операцій, оформяються актом фактичної перевірки.

Інші наслідки, встановлення під час документальної перевірки порушення платником податку, щодо якого провадиться документальна перевірка, порядку ведення розрахункових операцій, ПК України не передбачені.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З урахуванням приписів статей 58 і 86 ПК України здійснення фактичної перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень про застосування штрафу за порушення порядку ведення розрахункових операцій.

За відсутності проведеної фактичної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення, яка не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення.

У постанові від 20.09.2023 у справі №804/3368/16 Верховний Суд зазначив, що нормами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.09.2022 № 3889/22-01-24-06/, якою встановлене порушення вимог пункту 1 статті З Закону №265/95, може бути підставою для призначення фактичної перевірки позивачки з питань застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, однак не може слугувати підставою для застосування штрафних санкції за порушення зазначеного Закону.

Фактична перевірка позивачки з питань дотримання нею порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій, як обов`язкова передумова для застосування до неї штрафних санкцій за порушення пункту 1 статті З Закону №265/95, відповідачем не призначалась та не проводилась. Тому, податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2023 про застосування до позивачки штрафних санкцій за порушення норм регулювання готівки та застосування РРО в сумі 295648,75 грн прийняте відповідачем з порушенням приписів ПК України.

Посилання відповідача на пункт 15 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР в редакції Закону України від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, як на підставу для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29.11.2023, суд вважає безпідставним у зв`язку з таким.

Відповідно до пункту 15 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР у період з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року, але не пізніше ніж до дати припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-ІХ, до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, що здійснюють діяльність з продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або надають послуги, фінансова відповідальність за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (у паперовій та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання застосовується у таких розмірах:

25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

50 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

У рішенні від 09.02.1999 у справі N 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Закон від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким Розділ ІІ Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР доповнений пунктом 15, набрав чинності з 01.08.2023.

Законом № 3219-IX не передбачене поширення його дії на правовідносини, які виникли до набрання чинності цим Законом.

Правопорушення позивачкою вимог пункту 1 статті З Закону від 06.07.1995 №265/95 у зв`язку з не проведенням розрахункових операцій через РРО, описане в акті позапланової невиїзної перевірки, за даними відповідача відбулось у 2020 2021 роках, до набрання чинності Законом № 3219-IX.

Тому, дія пункту 15 Розділ ІІ Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР не поширюється на правовідносини, припинені до набрання чинності Законом № 2876-ІХ.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена правомірність податкового повідомлення-рішення № від 29.11.2023.

Тому, позовні вимоги про скасування зазначеного рішення слід задовольнити.

У зв`язку з задоволенням позову сплачені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на його утримання.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.11.2023 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2956,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук