Справа № 380/27405/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/27405/23 пров. № А/857/5970/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі № 380/27405/23 (головуюча суддя Сподарик Н.І., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про 1) зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №03723-XII, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №6889-VIII стаж роботи на посадах спеціалістів державних органів колишньої УРСР та у органах податкової служби за період з 11.06.1979 р. по 14.06.2004 р., а caмe: з 11.06.1979 р. по 30.09.1993 у районних фінвідділах м. Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме з: 11.06.1979 р. на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м. Львова; 02.07.1979 р. на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м. Львова; 04.01.1980 р. на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; 07.03.1984 р. на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; 20.07.1988 р. на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м. Львова; 01.11.1989 р. на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; 02.07.1990 р. на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м. Львова Міністерства фінансів УРСР; з 01.10.1993 р. по 29.01.1998 р. в ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова, а саме з: 01.10.1993 р. на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; 26.11.1996 р. на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДПА у Галицькому районі м. Львова; 03.01.1997 р. на посаді начальника відділу примусового стягнення податків; з 30.01.1998 р. по 10.12.1998 р. в ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме з: 30.01.1998 р. на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; 19.03.1998 р. на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 р. по 02.08.1999 р. в ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме з: 11.12.1998 р. на посаді начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; 21.04.1999 р. на посаді першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 р. по 07.08.2002 р. в ДПІ у місті Львові, а саме з: 03.08.2001 р. на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 р. по 14.06.2004 р. в ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 р. на посаді начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю; 2) визнання протиправним та скасування рішення №09 від 06.11.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з причин, що «що у позивачки відсутній необхідний стаж державної служби»; 3) зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 30 жовтня 2023 р. та з цього часу здійснювати їй виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 30.10.2023 p. №93-13-01-10-21 тa №94-13-01-10-21 які додані до заяви позивачки яка зареєстрована за №7828 від 30.10.2023 р.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. 30.10.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років. Однак, ГУ ПФУ у м. Києві рішенням від 06.11.2023 №09 відмовив позивачці у призначенні зазначеної вище пенсії у зв`язку з тим, що дія Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII не поширюється на працівників державної податкової інспекції. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №09 від 06.11.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 11.06.1979 по 30.09.1993 у районних фінвідділах м. Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме: з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м. Львова; з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м. Львова; з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 01.11.1989 на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м. Львова Міністерства фінансів УРСР, з 01.10.1993 по 29.01.1998 в ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова, а саме: з 01.10.1993 на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДПА у Галицькому районі м. Львова; з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків та з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 11.12.1998 на посаді начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; з 21.04.1999 на посаді першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 по 07.08.2002 в ДПІ у місті Львові, а саме: з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 по 14.06.2004 в ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 по 14 червня 2004 року на посаді начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в період роботи в органах державної податкової служби позивачка обіймала посади, за яким присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця. Такі посади згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №503-Р не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, а відтак не зараховуються до стажу служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця. Оскільки у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889, а на працівників державних органів, яким присвоюються спеціальні звання дія Закону України «Про державну службу» №889 не поширюється, підстави для призначення пенсії державного службовця відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві 06.11.2023 прийняло рішення №о/р НОМЕР_1 , яким відмовило позивачці в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Відмова мотивована тим, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби становить 11 років 19 днів. Періоди роботи посадових осіб на посадах державної податкової інспекції, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби, передбаченого пунктами 10 і 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889, підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до вказаного Закону відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі) за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Таким чином, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у спірні періоди роботи працювала в органах державної податкової служби, зокрема, з копії трудової книжки вбачається, що позивач працювала: з 11.06.1979 по 30.09.1993 у районних фінвідділах м. Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме: з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м. Львова; з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м. Львова; з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 01.11.1989 на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м. Львова Міністерства фінансів УРСР, з 01.10.1993 по 29.01.1998 в ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова, а саме: з 01.10.1993 на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДПА у Галицькому районі м. Львова; з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків та з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 11.12.1998 на посаді начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; з 21.04.1999 на посаді першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 по 07.08.2002 в ДПІ у місті Львові, а саме: з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 по 14.06.2004 ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 по 14 червня 2004 року на посаді начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

За змістом ст.4 Закону №509-XII державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади. Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами статті 15 Закону №509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, Законом №509-XII, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Згідно зі ст.6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету. При цьому, Законом №509-XII не було врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Крім того, п.342.4 ст.342 ПК України передбачає, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до абз.1,2 п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

За змістом п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, у спірних правовідносинах необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка досягнула пенсійного віку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що вона у спірні періоди роботи перебувала на різних посадах в органах державної податкової служби, а також їй присвоювались спеціальні звання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі № 380/27405/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук