Справа № 160/17626/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧАФІРМА "ЛІБЕРТА" про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧАФІРМА "ЛІБЕРТА" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧАФІРМА "ЛІБЕРТА" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, шляхом:
- зупинення дії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.06.2024 №041100, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма Ліберта адміністративно-господарського штрафу у сумі 51 000 грн до набрання законної сили судовим рішенням по справі;
- заборонення Державній службі України з безпеки на транспорті вчиняти дії щодо звернення до державної виконавчої служби (приватного виконавця) щодо примусового виконання рішення на підставі виконавчого документу - постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.06.2024 №041100, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма Ліберта адміністративно-господарського штрафу у сумі 51 000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням по справі.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що Відділом держаного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.06.2024 р. №041100, відповідно до якої ТОВ Виробнича фірма Ліберта визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт, п. 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, що зазначено в акті від 28.05.2024 р. №039185. Відповідно до акта перевірки від 28.05.2024 р. №039185, на підставі якого прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 041100 від 12.06.2024 р., перевізником є ТОВ ВФ Ліберта. В той же час, згідно із копіями свідоцтв по реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , власником даних транспортних засобів виступає ОСОБА_1 . Згідно із товарно-транспортною накладною № 526464 від 28.24., автомобільним перевізником виступає ФОП Станков Ліберта 40193595. Автомобільним перевізником згідно вказаної ТТН виступає саме ФОП ОСОБА_2 , який є власником транспортних засобів державні номери ВН8992PC, BH7194XF. В той же час, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу було винесено відносно ТОВ ВФ Ліберта. Отже, вірогідно, виявлене у акті порушення стосується не ТОВ ВФ Ліберта, а іншої особи, а саме ФОП Станков, оскільки саме останній зазначений в товарно-транспортній накладній, як перевізник вантажу. Оскільки зазначені обставини вказують на ймовірність того, що у спірних правовідносинах позивач не с особою, яка порушувала чинне законодавство, проте на нього накладено штраф, потенційне стягнення штрафу з позивача, за існуючих обставин, може покласти на нього надмірний тягар по вчиненню дій з повороту виконання рішення та/або повернення сплаченого штрафу у разі ухвалення рішення на його користь. За встановлених обставин, с необхідним забезпечити позов, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.
Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 КАС України.
Суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не встановлено підстав для необхідності виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
При цьому, відповідно до акта перевірки від 28.05.2024 року №039185, на підставі якого прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.06.2024 року №041100, перевізником є ФОП ОСОБА_2 "ЛІБЕРТА" НОМЕР_3 .
Також, у матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна №526464, відповідно до якої, автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 "ЛІБЕРТА" НОМЕР_3 .
У той же час, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу було винесено відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧАФІРМА "ЛІБЕРТА".
Отже, вірогідно, виявлене у акті порушення стосується не позивача, а ФОП ОСОБА_2 "ЛІБЕРТА" НОМЕР_3 , оскільки саме останній зазначена в акті перевірки, як перевізник вантажу та у товарно-транспортній накладній.
Вказану обставину належить з`ясувати під час розгляду справи по суті та визначити, чи має місце помилка, описка тощо, чи дійсно до відповідальності притягнуто не ту особу, щодо якої проведено перевірку.
Проте, оскільки зазначені обставини вказують на ймовірність того, що у спірних правовідносинах позивач не є особою, щодо якої здійснювалася перевірка, проте на нього накладено штраф, потенційне стягнення штрафу з позивача, за існуючих обставин, може покласти на нього надмірний тягар по вчиненню дій з повороту виконання рішення та/або повернення сплаченого штрафу у разі постановлення рішення на його користь, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
В силу норм ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Щодо співмірності та адекватності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для заявника необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, не скасовує оскаржувану (у подальшому) постанову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб. Застосування заходів забезпечення позову у цій справі матиме наслідком відтермінування стягнення штрафів із заявника, накладених вищевказаною постановою, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас невжиття таких заходів, може спричинити для позивача негативні наслідки щодо втрати активів та необхідності вжиття ряду заходів із метою їх повернення. Відтак, заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із позовними вимогами з якими заявник планує звернутись до суду.
Одночасно з цим, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо звернення до державної виконавчої служби (приватного виконавця) щодо примусового виконання рішення, оскільки зупинення дії постанови унемодливлює стягнення адміністративно-господарського штрафу за постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.06.2024 №041100, а тому забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо звернення до державної виконавчої служби (приватного виконавця) щодо примусового виконання рішення не є належним способом для досягнення мети здійснення заходів забезпечення позову у даному випадку.
З огляду на викладене, надавши оцінку доводам заявника, суд дійшов висновку про співмірність способу зупинення дії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу із позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду, а також про адекватність та достатність таких заходів.
Тому, враховуючи встановлені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в поданих матеріалах заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу до набрання законної сили рішенням суду у справі.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Керуючись ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд,-
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧАФІРМА "ЛІБЕРТА" про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити.
Вказана ухвала є виконавчим документом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 КАС України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Є. Калугіна