Справа № 340/10436/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2024 року м. Дніпросправа № 340/10436/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року (суддя Хилько Л.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 23.06.2022 по 23.12.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.06.2022 по 23.12.2022 у розмірі 38 072,98 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що з прийняттям судового рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/4695/22 у роботодавця виникає обов`язок виконувати це рішення, та норми статей 116, 117 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Також зазначено, що судом першої інстанції невірно розраховано суму до стягнення, зокрема без урахування співмірності задоволених позовних вимог відносно завданої шкоди.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

За наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 22.06.2022р. №265о/с позивач звільнений зі служби в поліції та займаної посади 22 червня 2022 р. відповідно до п.2 ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу) згідно Закону України «Про національну поліцію» з виплатою грошової компенсації за 18 днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 р.

Проте, у день звільнення, з позивачем не було проведення повного розрахунку при звільненні.

Рішенням від 05.01.2023 у справі №340/4695/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області задоволено частково, та вирішено:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, із збереженням заробітної плати строком по 14 календарних днів на рік за 2019, 2021 роки, 7 календарних днів за 2022 рік та невиплати додаткової доплати до грошового забезпечення за 2020 рік в розмірі 21 450,49 грн.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, із збереженням заробітної плати строком по 14 календарних днів на рік за 2019, 2021 роки та 7 календарних днів за 2022 рік.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 додаткові доплати до грошового забезпечення за 2020 рік в розмірі 21 450,49 грн. нараховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 року по справі №340/4695/22 відповідач 09.12.2023 року нарахував та виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022 роки та виплатив додаткову доплату до грошового забезпечення за 2020 рік в загальному розмірі 38 076,64грн.

Оскільки відповідач, на думку позивача, в порушення строків, встановлених ст. 116 КЗпП України, лише 09.12.2023 року виплатив усі суми, належні позивачу при звільненні зі служби з поліції, тобто провів остаточний розрахунок, чим допустив протиправну затримку розрахунку при звільненні із 23.06.2022 року (наступний день за днем звільнення) по 09.12.2023 року (дата фактичного розрахунку), позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем зонність дій не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Як було встановлено судом першої інстанції, в день звільнення позивачу не було виплачено грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, із збереженням заробітної плати строком по 14 календарних днів на рік за 2019, 2021 роки, 7 календарних днів за 2022 рік та додаткової доплати до грошового забезпечення за 2020 рік в розмірі 21 450,49 грн.

Позивача звільнено зі служби в поліції з 22.06.2022, а вказані вище виплати виплачено позивачу 09.12.2023.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення частини другої статті 117 КЗпП України, оскільки на момент звільнення позивачу не було виплачено всіх належних йому сум і розмір таких сум (розмір компенсації) був спірним.

Враховуючи, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд вважає порушеним право позивача на отримання відшкодування за затримку виплати на підставі статті 117 КЗпП України.

Пунктом 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100) передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку із навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що період затримки виплати належних позивачу сум при звільнені з військової служби складає - 531 календарні дні та обраховується з першого дня після його остаточного звільнення з посади (23.06.2022) до дня остаточного розрахунку, тобто по 08.12.2023 включно (останній день затримки перед днем виплати). Оскільки, враховуючи внесені у ст.117 КЗпП України зміни (в редакції Закону №2352-IX), відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців, тобто з 23.06.2022р. (наступний день після звільнення) по 23.12.2022 включно.

Також судом першої інстанції було встановлено згідно довідки ГУ НП в Кіровоградській області від 09.01.2024 №38/28/01 середньоденне грошове забезпечення позивача становить 487,90 грн (а.с.41).

Колегія суддів також нагоджується із розрахунком суду першої інстанції, що сума середнього грошового забезпечення за період, що відповідно до умов статті 117 КЗпП України охоплює шість місяців, тобто з 23.06.2022 по 23.12.2022 (184 календарних днів) становить 89 773,60 грн (184х487,90), а сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 42,41% становить: 487,90 грн (середньоденний заробіток позивача) х 42,41% х 184 (дні затримки розрахунку за період з 23.06.2022 по 23.12.2022) = 38 072,98 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 10 липня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш