Справа № 539/1859/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 р. Справа № 539/1859/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Бєссонова Т.Д., м. Лубни, повний текст складено 28.05.24 у справі №539/1859/24

за позовом ОСОБА_1

до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Гребенніка Артура Олександровича , Головного управління Національної поліції у Полтавської області

про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції у Полтавської області, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (індивідуальний акт) суб`єкта владних повноважень, інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Гребенніка Артура Олександровича постанову серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі" про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП;

- закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП;

- понесені позивачем витрати (судовий збір) стягнути з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.04.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом відмовлено. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк, протягом якого він має вказати інші причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (зареєстрована судом 20.05.2024), в якій просив суд повторно розглянути його клопотання, визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, поновити вказаний строк звернення до адміністративного суду та відкрити провадження у справі.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що отримав оспорювану постанову відповідача, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, лише 29.04.2024, посилаючись при цьому на те, що згідно наявного у нього поштового конверту ця постанова була направлена йому 09.04.2024. Вказував, що довести точну дату отримання нерекомендованого листа неможливо. Вважав, що строк для оскарження вищевказаної постанови відповідача він пропустив через поважні і незалежні від нього обставини, внаслідок невчасного відправлення йому цієї постанови відповідачем та тривалого доставлення листа поштою.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення повернуто позивачеві.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.05.2024 року у справі №539/1859/24 скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, а висновки суду є помилковими. Вказує, що довести точну дату отримання ним простого, не рекомендованого, листа з поліції він не може, оскільки рух нерекомендованих листів Укрпоштою ніяк не відслідковується, і ніяк не обліковується. Однак зазначає, що у нього зберігся сам поштовий конверт, в якому йому надійшла оскаржувана постанова поліції, на якому чітко відбита дата поштового штемпелю - 09.04.2024, що є точною датою відправлення йому постанови. Вказує, що оскаржувана постанова винесена 30.03.2024, тобто поліція направила йому постанову тільки на десятий день після її винесення, що вже, з самого початку, створює для нього пропуск строків для оскарження постанови. Звертає увагу на те, що на поштовому конверті, поліція зазначила неправильно його адресу, а саме замість АДРЕСА_1 . Посилається на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що вона йому нібито була направлена рекомендованим листом №5066 від 01.04.2024, однак дана постанова йому з поліції надійшла не рекомендованим, а простим листом. Зазначає, що в даному випадку довести точну дату отримання нерекомендованого листа є неможливим. Вважає, що строк для оскарження вищевказаної постанови відповідача він пропустив через поважні і незалежні від нього обставини, внаслідок невчасного відправлення йому цієї постанови відповідачем та тривалого доставляння листа поштою. До того ж зазначає, що пропущений ним строк є досить незначним. Вважає, що суд, повертаючи позивачеві позовну заяву у справі №539/1859/24, позбавив його можливості отримати судовий захист.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, апеляційна скарга у даній справі розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження отримання оскаржуваної постанови 29.04.2024, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного судом є неповажними, а тому оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті, позовна заява підлягає поверненню, як така, що не подана особою в зазначений ч.2 ст.286 КАС України строк.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

Згідно з частинами першої, другою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За визначенням ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами п.1, п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.ст.118-123 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно із ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

В силу приписів ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як встановлено з матеріалів даної справи, оспорюваною позивачем у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024 року, складена старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку на оскарження, обмежившись лише вказівкою відправки листа з Лубенського РВП в Полтавській області 09.04.2024 року та його начебто отримання лише 29.04.2024 року, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження отримання оскаржуваної постанови 29.04.2024, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного судом є неповажними, а тому оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті, позовна заява підлягає поверненню, як така, що не подана особою в зазначений ч.2 ст.286 КАС України строк.

Водночас, надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, норма ст.285 КУпАП регулює питання оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови.

Згідно вказаної норми постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

При вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд повинен з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.02.2021 у справі №953/2781/20, від 16.11.2023 у справі №290/606/23.

Зі змісту оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024 року встановлено, що остання містить відмітку, що її копію надіслано рекомендованим листом №5066 від 01.04.2024 року.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що матеріали даної справи не містять даних про точну дату вручення цієї постанови позивачу.

При цьому, позивач у даній справі посилається на те, що оспорювану постанову відповідача він отримав 29.04.2024 року, зазначаючи при цьому, що довести точну дату отримання ним простого, не рекомендованого, листа з поліції в якому містилася ця постанова є неможливим, надаючи в підтвердження цього поштовий конверт.

Колегія суддів, досліджуючи вказаний поштовий конверт (копію поштового конверту), звертає увагу, що останній містить найменування відправника, індекс 37500, Лубенський районний відділ поліції ГУНП в Полтавській області та найменування отримувача Волик Олександр, вул. Миру, 10, с. Солониця, Лубенський р-н, Полтавська область, індекс 37577. На вказаному конверті міститься відбиток штампу Укрпошти з датою "09.04.24" (а.с.57).

При цьому, вищевказаний конверт не має трек - номера, за допомогою якого можливо було б відстежити відправлення в системі оператора поштового зв`язку.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що адреса позивача, зазначена на вказаному конверті відрізняється від тієї, яка міститься в матеріалах справи (позовна заява, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, апеляційна скарга), а саме АДРЕСА_2 , що фактично мати вплив на строк доставки відправлення позивачу.

Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що з наявних в матеріалах документів (доказів) достеменно встановити дату отримання оспорюваної постанови у справі про адміністративні правопорушення раніше, ніж про це зазначає позивач (29.04.2024), немає об`єктивної можливості.

З урахуванням наведеного вище, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем доказів на підтвердження отримання оскаржуваної постанови 29.04.2024 суду не надано, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного судом є неповажними, а тому оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті, позовна заява підлягає поверненню, як така, що не подана особою в зазначений ч.2 ст.286 КАС України строк, є передчасними та необґрунтованими.

Окрім того, в контексті вже наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні від 4 грудня 1995р. у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950р. (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000р. у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998р. у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain", заява № 28090/95).

Застосовуючи процесуальні норми суди мають керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду.

Вищевказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.02.2023 року у справі №580/5209/22.

Верховний Суду у постанові від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22 звернув увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відтак, зазначене вище в своїй сукупності вказує на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи. Окрім того, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права.

Інші доводи у справі не впливають на оцінку правильності висновків суду апеляційної інстанції у даній справі.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення останнім норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 320, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.05.2024 у справі №539/1859/24 скасувати.

Направити справу №539/1859/24 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський