Справа № 480/4854/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
10 липня 2024 року Справа № 480/4854/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні донарахування (перерахунку) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня на відповідні тарифні коефіцієнти, а також виплати його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не здійсненні донарахування (перерахунку) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 № 1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 № 2710-ІХ з 01.01.2023 - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти, а також виплати його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2022 року по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 11.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, та позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до суду нової заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку звернення із вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023, а також надати докази підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.
На виконання вимог ухвали суду від 11.06.2024, яку було направлено на адресу позивача, що була самостійно зазначено позивачем у позовній заяві, поштове відправлення повернуто поштовим відділенням до суду із зазначенням причин невручення - за закінченням терміну зберігання.
Станом на день подання до канцелярії суду 12.06.2024 від позивача заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративну суду та його поновлення, у суду та в матеріалах справи були відсутні докази того, що позивач отримав копію ухвали суду від 11.06.2024. Згідно даних Єдиного державному реєстрі судових рішень ухвала від 11.06.2014 забезпечено для надання загального доступу 13.06.2024, поштовим зв`язком позивачу копія направлена канцелярією суду 13.06.2024.
Таким чином, на день прийняття даної ухвали, із врахуванням п. 11 ст. 126 КАС України, закінчився граничний строк надання позивачем до суду заяв та доказів на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, враховуючи строки повернення поштовим відділенням поштового відправлення, і на данай час в матеріалах справи є наявна виключно заява позивача від 12.06.2024.
Розглянувши матеріали позову та підстав, зазначених позивачем у новій заяві про поновлення строку звернення до суду від 12.06.2024, судом враховується наступне.
Клопотання обґрунтоване тим, що після звільнення з військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 до цього часу не було одержано письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, то перебіг строку, встановленого ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, який починається не з дня звільнення, а з дня одержання зазначеного письмового повідомлення - не розпочався. Отже, про порушення своїх прав, у зв`язку із застосуванням меншого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для визначення розміру посадових окладів та окладу за військовим званням при нарахуванні грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач дізнався 20.04.2024. Спірні правовідносини, які становлять предмет позову, обмежені періодом з 26.04.2024 та 24.04.2024 (днів початку вчинення бездіяльності) по цей час, тому будь які існуючи строки звернення до адміністративного суду починають свій перебіг саме з вказаних дат.
Надаючи оцінку поважності причині пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).
Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами пункту 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною п`ятою статті 122 КАС передбачений місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Судом враховується, що позивачем із позовними вимогами про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за 18.07.2022, позивачем не пропущені.
Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 233 КЗпП, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 (далі Закон №2352-ІХ), який набрав чинності 19.07.2022, згідно частин першої другої якої, передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Разом з тим, Закон №2352-ІХ не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.
Отже, цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, зокрема з 19.07.2022
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.
Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.
Правила обчислення строку звернення до суду працівника про стягнення належної йому заробітної плати визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.
Тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є перерахунок та виплата грошового забезпечення позивача з 19.07.2022 до 19.05.2023
Таким чином, спірні правовідносини в зазначеній частині виникли після 19.07.2022 до 19.05.2023, тобто після набрання чинності Закону №2352-ІХ.
З огляду на викладене, позивачем пропущений тримісячний строк із вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум, відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року, а підстави, які зазначені позивачем у заяві, визнаються судом неповажними.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин з 12.03.2020, який діяв до 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236.
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.
Таким чином, враховуючи обмеження трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, з урахуванням граничних строків з дня закінчення карантину на території України.
У даному випадку, строк звернення позивачем із вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум, пропущено.
Суд зазначає, що тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України фактично почав відліковуватись з 01.07.2023 (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 року (02.10.2023 граничний тримісячний строк з дня скасування карантину).
До суду з даним позовом позивач звернувся лише 06.06.2024, тобто не в межах установлених законодавством строків, із значним пропуском строку звернення до суду.
Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з 02.10.2023 по 06.06.2024 із позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум позивачем не надано, не обґрунтовано.
З огляду на викладене, позивачем пропущений тримісячний строк відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року, а підстави, які зазначені позивачем у заяві, визнаються судом неповажними.
Стосовно посилання позивача на те, що тримісячний строк позивачем не пропущено, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав після одержання письмового повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 20.04.2024, суд зазначає, що вищезазначені доводи позивача не можна вважати підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки при визначенні початку строку для звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі № 805/3881/18-а.
Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття ж повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному на думку особи розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.
Наведене свідчить про відсутність в суду підстав вважати, що позивач/представник позивача без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою зацікавленість з цього питання звернувся до відповідача із запитом про надання відповідної інформації.
При цьому навіть у випадку отримання позивачем від відповідача відповіді на наведений листи не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення тощо.
Крім того, суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отримуючи щомісяця грошове забезпечення позивач повинен знати про порушення свого права кожного разу при отриманні виплати грошового забезпечення та встановлений трьохмісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, позивач мав звернутися до суду до жовтня 2023 року (02.10.2023 граничний тримісячний строк з дня скасування карантину), разом з цим цього не зробив.

З урахування наведеного, суд приходить до висновку, що отримання позивачем листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2024 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, що спростовує доводи позивача про необхідність відліку тримісячного строку для звернення до суду саме з дати отримання відмови у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення, у відповідь на його заяву.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач взагалі 15.07.2023 звільнений із служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 , і на даний час з 16.07.2023 проходить службу в іншій установі, а саме Науково-дослідницькому центрі ракетних військ і артилерії м.Суми відповідно до наказу №101 від 17.07.2023.

Разом із тим, після звільнення 15.07.2023 позивач звернувся до суду із позовними вимогами позамежами граничних строків звернення (в т.ч. і з урахуванням дії карантину, про що зазначено вище).

Будь-яких поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не надано. Позивач грошове забезпечення отримує щомісяця, а тому щодо виплати додаткової винагороди за період з 19.07.2022 до 31.12.2022 обізнаний був щомісяця.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21 березня 2019 року у справі 826/5240/18.

За наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду із вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, у межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум, після закінчення встановленого законом строку, а вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу у частині позовних вимог.

Разом з тим, ч. 8 ст. 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви в зазначеній частині позовних вимог не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не здійсненні донарахування (перерахунку) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 № 1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 № 2710-ІХ з 01.01.2023 - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти, а також виплати його йому із врахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум і додані до неї документи - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя С.М. Гелета