Справа № 127/17816/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/162/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та поліцейського Відділення поліції № 2 (м. Шаргород) Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Хилидизюка Руслана Миколайовича, про скасування постанови серії ЕНА № 2127439 від 12.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУНП у Вінницькій області та поліцейського Відділення поліції № 2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Хилидизюка Р.М., про скасування постанови серії ЕНА № 2127439 від 12.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

12.05.2024 в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, коли позивач знаходився за кермом автомобіля Фольцваген Пассат, р/н НОМЕР_1 , до автомобіля підійшов поліцейський відділення поліції № 2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області сержант поліції ОСОБА_2 і повідомив, що ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», в зв`язку з чим він має намір притягнути позивача до адміністративної відповідальності. Інспектор поліції, вказав, що порушення Правил дорожнього руху зафіксоване на його бодікамеру. Коли ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія і реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб, інспектор поліції почав вносити його дані у планшет. А згодом повідомив, що відносно нього винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, який ОСОБА_1 повинен сплатити протягом 15 днів, а у випадку незгоди з винесеною постановою оскаржити її до суду.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Крім того, позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 06.06.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.06.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час несення служби 12.05.2024 по вул. Героїв Майдану в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, поліцейським відділення поліції № 2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Хилидизюком Р.М. було винесено постанову серії ЕНА № 2127439 від 12.05.2024, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та п. 8.4.в ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10..10.2001р. № 1306.

Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором поліції було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову серії ЕНА № 2127439 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, разом із відзивом на адміністративний позов надано диск з відеофіксацією скоєного правопорушення.

09.07.2024 на електрону адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач у своїй відповіді на відзив зазначає, що відзив на позовну заяву та відеозапис, який міститься на DVD -диску не містять належних та допустимих доказів події та факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, заперечення відповідача щодо наведених ним в адміністративному позові обставин та правових підстав позову є необґрунтованими, оскільки вони базуються на вимогах чинного законодавства України щодо порядку дій поліцейських при забезпеченні ними безпеки дорожнього руху, а також при розгляді ними справ про адміністративне правопорушення.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначається в оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2127439, 12.05.2024 близько 09:50 год., в м. Шаргород, по вул. Героїв Майдану, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля марки «Фольцваген Пассат», р/н НОМЕР_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4.в) ПДР Порушення вимог заборонних Знаків.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4(в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем п. 8.4(в) Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення представника відповідача.

Також, судом встановлено, що інспектор поліції підійшов до водія, представився та роз`яснив водієві його порушення ПДР України. Суть правопорушення полягало у тому, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тобто порушено розділ 33 ПДР України.

Разом із тим, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого судом встановлено, що на відео зафіксовано, як інспектор поліції підходить до автомобіля, представляється, а далі розмова водія з інспектором поліції. Тобто, відеозапис з нагрудної камери інспектора, який міститься на DVD-R диску не містить чіткої фіксації адміністративного правопорушення, зокрема, здійснення зупинки автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а тільки процес оформлення правопорушення.

Отже, з наданих доказів представником відповідача, судом не встановлено, яким чином інспектор поліції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки відповідних доказів суду не надано та у відзиві на адміністративний позов не зазначено.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозаписі жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наведене свідчить про неможливість його використання в якості доказу в силу положень ст. 75 КАС України.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом також встановлено, що при винесенні постанови інспектором поліції не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення, не було залучено свідків та не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕНА № 2127439 від 12.05.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадженні по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: ( АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, (, вулиця Театральна, 10, місто Вінниця, 21050).

Третя особа: поліцейський Відділення поліції № 2 (м. Шаргород) Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області сержант поліції Хилидизюк Руслан Миколайович (23500, вул. Героїв Майдану, 296, м. Шаргород).

Суддя: