Справа № 280/2384/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2384/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року

у справі № 280/2384/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просила:

- визнати протиправними та дискримінаційними рішення № 311/С-10 від 06.09.2017 в тій частини, в якій стосується вимог позивачки на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017;

- дії відповідача, в частини відмови у виплаті позивачці пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017;

- бездіяльність відповідача, щодо не виплати недоотриманої пенсії позивачки за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 та зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії виплатити недоотриману пенсію позивачці за період 07.10.2009 по 31.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 280/2384/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недотриману пенсію позивачці за період з 07.10.2009 по 31.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судом зазначено, що обставини стосовно наявності права позивачки на поновлення виплати пенсії встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року та не є спірними в межах наданої справи, а обставини, з яких позовні вимоги позивачки про поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 залишено без розгляду, є усунутими. Відтак, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Разом з тим, суд зазначив про передчасність вимог щодо нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів. Таким чином, суд вважав, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недотриману пенсію позивачці за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 280/2384/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вказує, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2018 у справі №808/871/18 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2018 залишено без змін, яким в свою чергу зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2017 року, позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017 (включно) залишено без розгляду. Вважає, що оскільки є постанова суду, яка набрала законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, наявні підстави для закриття провадження у справі. Зазначає, що рішення КСУ №25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009р. Вказує, що позивачка була усвідомлена про можливість поновлення їй пенсії починаючи з 07.10.2009, з моменту винесення рішення Конституційним Судом України №1/32/2009. Вважає, що позивачкою не дотримано порядок звернення за призначенням пенсії, оскільки її заява подана без дотримання вимог Закону №1058, Порядку №22-1.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 280/2384/22 в частині відмови в зобов`язанні відповідача провести виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частині доходів, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про передчасність вимог стосовно виплати пенсії з проведенням компенсації втрати частині доходів, оскільки це передбачено приписами ст. 46 Закону №1058.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачка до 2003 року отримувала пенсію за віком. У 2003 році виїхала за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання. У зв`язку з виїздом позивачки за кордон, виплату пенсії припинено.

1 вересня 2017 року представник позивачки, діючи на підставі довіреності, подав безпосередньо до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя особисту заяву позивачки про поновлення пенсії нотаріально посвідчену та апостильовану.

Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 06.09.2017 відмовило у поновленні виплати пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, та п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачка фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня та в зв`язку з відсутністю механізму виплати пенсій пенсіонерам, які проживають в країнах з якими не укладено договору про пенсійне забезпечення.

Позивачка не погодившись з відмовою органу Пенсійного фонду України у поновленні пенсії за віком, звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2017 року. Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017 (включно) залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивачка вважає, що підстави за яких вказана вище частина вимог позовної заяви залишені без розгляду, усунені відповідно до висновків Постанови Великої Палати ВС від 20.05.2020, відповідно до яких статті 122, 123 (ст. 99, 100 у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

07.02.2022 на прийомі у адвоката Вадима Меламеда в Ізраїлі, позивачці стало відомо, що на підставі Постанови Великої Палати ВСУ від 20.05.2020, вона має право на виплату пенсії з 07.10.2009.

Після усунення підстав, з яких позовні вимоги позивачки стосовно виплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 були залишені судом без розгляду, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як правильно врахував суд першої інстанції, обставини стосовно наявності права позивачки на поновлення виплати пенсії встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року, та не є спірними в межах наданої справи.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що рішення КСУ №25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009р., що позивачка була усвідомлена про можливість поновлення їй пенсії починаючи з 07.10.2009, з моменту винесення рішення Конституційним Судом України №1/32/2009., що позивачкою не дотримано порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки її заява подана без дотримання вимог закону №1058, Порядку №22-1.

Положеннями п.4 ч.1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Приписами ч.4 ст. 240 КАС України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що межах даної справи спірним є строк поновлення виплати пенсії, позовні вимоги щодо якого рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18 залишено без розгляду.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що наявні підстави для закриття провадження у справі згідно положень п.4 ч.1 ст. 238 КАС України.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що у постанові від 20.05.2020 р. у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що нарахування пенсії в повному обсязі (правильному розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, не проведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачці після 07 жовтня 2009 року свідчить, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке відновлено на підставі Рішення Конституційного Суду України. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини стосовно наявності права позивачки на поновлення виплати пенсії встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року та не є спірними в межах наданої справи, а обставини, з яких позовні вимоги про поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017, залишені без розгляду, є усунутими, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Аргументи апеляційної скарги відповідача цей висновок не спростовують.

Щодо компенсації втрати частині доходів.

Апеляційний суд зазначає, що згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Разом з тим, як правильно звернув увагу суд першої інтенції, відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, однак виплату пенсії позивачці за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 не здійснено, питання щодо нарахування індексації пенсійним органом не вирішувалось то, відповідно задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про передчасність вимог щодо компенсації втрати частини доходів. З огляду на зазначене, зворотні доводи апеляційної скарги позивачки свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 280/2384/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко