Справа № 466/8289/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 466/8289/23 пров. № А/857/8122/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Зима І.Є.), постановлену у відкритому судовому засіданні м.Львів 07 березня 2024 року, у справі №466/8289/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

08.08.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, просив: визнати дії інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП Бенько Андрія Михайловича по складенню 25.07.2023 року постанови ЕАС №7398606 якою визнано позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. незаконними та скасувати постанову інспектора Роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП Бенько Андрія Михайловича від 25.07.2023 року серія ЕАС № 7398606 якою визнано позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07 березня 2024 року позов залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи було призначено на 14.02.2024р. та 07.03.2024р., однак позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить інформація вихідної кореспонденції та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які є в матеріалах справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 07 березня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ні позивачу, ні будь-якому членові сім`ї повістка вручена не була, як і ніхто не розписувався про отримання повістки. Скаржник вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази про повідомлення позивача про час і місце розгляду справи

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 09 серпня 2023 року відкрито провадження у справі №466/8289/23.

Відповідно до довідки від 14 лютого 2024 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі розгляд справи відкладено. Судове засідання призначено на 07.03.2024.

Вважаючи, що позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин, ухвалою суду першої інстанції від 07.03.2024 позовну заяву залишено без розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливості розгляду справи за неявки.

У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тоді як процесуальним обов`язком позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

При цьому, неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід з`ясовувати: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності та чи неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В свою чергу, поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності віднесена законодавцем до категорії термінових адміністративних справ щодо яких запроваджені особливості позовного провадження, зокрема, щодо повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду, поданням заяв по суті справи, обчисленням процесуальних строків, проголошенням та врученням судових рішень.

Так, статтею 268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, ні положення статті 286 КАС України, ні статті 286 КАС України не передбачають безумовну обов`язкову участь учасників справи в судовому засіданні, не містять застережень щодо неможливості розгляду справи за відсутності сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи також і з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Зазначене дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що з урахуванням обмеженості строку розгляду судами першої інстанції справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, що розглядає справу, не позбавлений можливості розглянути справу у відсутність сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених в постанові від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18, законодавче формулювання … якщо неявка перешкоджає розгляду справи означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з`ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення, тоді як саме такими перешкодами зумовлено такий процесуальний наслідок як залишення позовної заяви без розгляду. При цьому, явка позивача та/чи представника позивача в судове засідання судом першої інстанції обов`язковою не визнавалась.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з положеннями статті 126 КАС України у випадку відсутності у адресата офіційної електронної адреси повістка вручається під розписку. Повістка може бути вручена безпосередньо в суді. Суд може за згодою учасника справи видати йому повістку для вручення іншій особі, яка викликається до суду. Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Вважається, що повістку вручено також у разі одержання її під розписку будь-яким повнолітнім членом сім`ї адресата, який проживає разом з ним. Особа, яка одержала повістку, зобов`язана негайно повідомити про неї адресата.

Судом першої інстанції в оскаржувані ухвалі зазначено, що розгляд справи призначено на 14.02.2024 та 07.03.2024 позивач повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте суд апеляційної інстанції вважає, що на час постановлення ухвали в суду першої інстанції не було належних підстав для висновку про належне повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про виклик в судове засідання на 14.02.2024 таке вручено 12.02.2024, а отже не своєчасно (не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання).

За таких обставин, враховуючи положення КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирішуючи питання про те, чи позивач був належно повідомлений про розгляд справи на 14.02.2024, а також чи допущено позивачем повторну неявку в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції не перевірив відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи та одержання повістки.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа Меньшакова проти України (Заява № 377/02) у пункті 52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд , яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (Рішення у справі Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

За таких обставин, з врахуванням статті 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції належно не врахував особливостей строку розгляду даної категорії справ та не дослідив обставин, за яких розгляд справи неможливий без участі позивача, не перевірив відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи та одержання повісток, а тому дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, та має наслідком скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 07 березня 2024 року у справі №466/8289/23 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко