Справа № 380/15344/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15344/23 пров. № А/857/11556/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року в справі №380/15344/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Желік О.М.,

час ухвалення рішення 01.04.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №353645 від 15.03.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент проведення перевірки 15.11.2022 у водія транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 була відсутня особиста картка водія в слоті цифрового тахографа, а також відсутня роздруківка даних про режим праці та відпочинку водія. Отже такий документ як картка водія чи роздруківка даних роботи тахографа є «іншими документами» в контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинні бути пред`явлені особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Обов`язок Позивача щодо дотримання вимог підзаконних нормативно-правових актів - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 передбачено чинним законодавством.

Апелянт зазначає, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 15.11.2022 водієм транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 була надана виключно видаткова накладна № КП200094994 від 14.11.2022 (додається), зі змісту якої вбачається здійснення вантажних перевезень загалом. CMR №№ була долучена Позивачем лише після проведення рейдової перевірки. Окрім того, водій транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 не заперечив зафіксовані у акті проведення перевірки обставини.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.11.2022 водій ОСОБА_2 здійснював міжнародні вантажні перевезення на підставі CMR від 14.11.2022 б/н, виданої Приватним акціонерним товариством «МХП», на належному ФОП ОСОБА_1 транспортному засобі марки DAF XF 105.460 із д.н.з. НОМЕР_1 , та причепом д.р.н. НОМЕР_2 .

В ході здійснення перевезення, транспортний засіб був зупинений працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Актом №335682 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.11.2022, зокрема встановлено, таке:

«Направлення на перевірку 11.11.2022 № 002363.

Під час перевірки виявлено порушення п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом МТЗУ M2 340 від 07.06.2010 під час надання послуг з перевезення вантажів у водія відсутня картка водія у слоті тахографа ОСОБА_2 та роздруківка даних режимів праці та відпочинку даних водія за 15.11.2022, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: картки водія та роздруківки даних режиів праці та відпочинку водія - ОСОБА_2 за 15.11.2022, що передбачено п. 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010.

Пояснення водія про причини порушень: їхав уперше. Водій з актом ознайомлений. Водій акт підписав».

На підставі матеріалів вищенаведеної перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.03.2023 № 353645 За порушення абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася до суду з метою її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Стаття 6 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі як і раніше - Закон № 2344-III) передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту (частина 7).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (частина 12).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (частина 14).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 № 1567, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі як і раніше - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як передбачено пунктами 25, 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п. п. 2, 11 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

- здійснює передбачений законодавством контроль за міжнародними перевезеннями пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України.

Як передбачено п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, в т. ч. Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області.

Закон № 2344-III визначає автомобільного перевізника як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Закон № 2344-III чітко розмежовує перевезення на кілька видів за такими критеріями, як об`єкт перевезення (пасажири/вантаж) та територія (внутрішні/міжнародні). Здійснення кожного з цих видів перевезень має свої правила, зумовлені їх особливостями, в т. ч. різні за змістом переліки документів, необхідних для такої діяльності:

1) внутрішні перевезення пасажирів регламентує Розділ II Закону № 2344-III, котрий містить статтю 39 "Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення";

2) внутрішні перевезення вантажів регламентує Розділ III Закону № 2344-III, котрий містить статтю 48 "Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення";

3) міжнародні перевезення пасажирів і вантажів регламентує Розділ IV Закону № 2344-III, який містить статтю 53 "Організація міжнародних перевезень пасажирів і вантажів". Ця стаття визначає окремі переліки документів (різні за змістом, чотири), які повинні мати:

(а) резиденти України при виконанні міжнародних перевезень вантажів;

(б) резиденти України при виконанні міжнародних перевезень пасажирів;

(в) нерезиденти України при виконанні міжнародних перевезень вантажів;

(г) нерезиденти України при виконанні міжнародних перевезень пасажирів.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, визначені Законом функції Укртрансбезпеки щодо контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України та здійсненням внутрішніх перевезень не є тотожними, а також мають певні особливості та відмінності.

Здійснення під час проведення рейдової перевірки (1) наявності визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (тобто документів, необхідних для здійснення внутрішніх пасажирських та вантажних перевезень) та (2) додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону № 2344-III (правил здійснення міжнародних перевезень пасажирів і вантажів) пунктом 15 Порядку № 1567 визначено як окремі (різні) об`єкти державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Стаття 60 Закону № 2344-III, яка регламентує застосування адміністративно-господарських штрафів до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт, розмежовує відповідальність (встановлює різні склади правопорушень) за відсутність документів, необхідних:

(1) для здійснення внутрішніх перевезень перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - абзац третій частини першої статті 60 (санкція - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(2) для здійснення міжнародних перевезень - виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - абзац шостий частини першої статті 60 (санкція - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.11.2022 водій ОСОБА_2 здійснював міжнародні вантажні перевезення на підставі CMR від 14.11.2022 б/н, виданої Приватним акціонерним товариством «МХП», на належному ФОП ОСОБА_1 транспортному засобі марки DAF XF 105.460 із д.н.з. НОМЕР_1 , та причепом д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно листа Львівської митниці від 28.03.2023 №7.4-3-28-06/13/7310 транспортний засіб марки DAF д.р.н. НОМЕР_1 здійснив перетин кордону у пункту пропуску «Рава-Руська-Хребенне» 16.11.2022, на підставі зазначеної вище CMR від 14.11.2022.

За таких обставин до позивача як автомобільного перевізника відповідач міг застосувати штраф на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за здійснення резидентом України міжнародного перевезення вантажів без документів, передбачених статтею 53 Закону № 2344-ІІІ.

Разом з тим, як видно із тексту оскарженого рішення, відповідач застосував до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарські санкції на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за відсутність на момент проведення рейдової перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - тобто документів, на підставі яких виконуються внутрішні пасажирські (ст. 39) та вантажні (ст. 48) перевезення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач наклав штраф за порушення правил здійснення внутрішніх перевезень на особу, котра в момент перевірки здійснювала міжнародне перевезення, тому оскаржене рішення є очевидно протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, правильним є висновок суду, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року в справі №380/15344/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 10 липня 2024 року.