Справа № 400/11422/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/11422/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року у справі №400/11422/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії за вислугою років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що у зв`язку з внесенням змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII до Закону №2262-XII у ОСОБА_1 виникло право на перерахунок її пенсії з 01.01.2016 у розмірі 61% грошового забезпечення на підставі вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 № 2262-XII та статті 77 Закону України «Про національну поліцію», оскільки позивачку звільнено зі служби в органах внутрішніх справ через хворобу.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 27 грудня 2023 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії за вислугою років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок пенсії за вислугою років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з внесенням змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII до статті 13 Закону від 09 квітня 1992 № 2262-XII у позивачки виникло право на перерахунок пенсії у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням додаткових 5% у зв`язку зі звільненням через хворобу).

Таких висновків суд попередньої інстанції дійшов з огляду на те, що юридично визначальним у даних правовідносинах є захворювання позивачки, яке спричинило подальшу непридатність останньої до проходження служби, яке у свою чергу установлено та зафіксовано у свідоцтві про хворобу.

Як зауважено окружним адміністративним судом, хоча формулювання "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у пункті 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - "непридатність до служби в поліції", однак наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивачки до подальшої служби через хворобу.

Не погоджуючись з означеним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі скаржник, Головне управління, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що позивачку звільнено зі служби в органах внутрішніх справ в запас відповідно до п. 64 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року № 114, а не у відставку, як встановлено п. 65 «б» вказаного Положення № 114. З урахуванням викладеного, скаржник уважав, що дії пенсійного органу щодо відмови позивачці у здійсненні перерахунку її пенсії є правомірними та такими, які ґрунтуються на вимогах законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги пенсійного органу, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, згідно до свідоцтва про хворобу №458 від 17 вересня 2015 року, виданого Військово-лікарською комісією Миколаївської області, ОСОБА_1 обмежено придатна до військової служби.(а.с.18)

Наказом Управління МВС України в Миколаївській області № 275 о/с від 28.09.2015 року капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил «через обмежений стан здоров`я» відповідно до п. 64 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.(а.с.17)

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області з 01.10.2015 року як отримувач пенсії за вислугу років в розмірі 56 % грошового забезпечення (вислуга років 22 роки 01 місяць) згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-XII.

Згідно із копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серія ААИ від 25.11.2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років.(а.с.16)

14.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою, у якій просила пенсійний орган здійснити їй перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років з урахуванням 5% до грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення.(а.с.25-26)

Головне управління ПФУ в Миколаївській області в листі від 29.08.2023 року повідомило ОСОБА_1 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-XII у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення за 20 років вислуги, у зв`язку тим, що позивачку звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас.(а.с.27)

Не погодившись зі встановленням розміру пенсії (50% від грошового забезпечення) позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 23-1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року за №565-ХІІ (чинного на час призначення позивачці пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

За приписами п. "а" статті 12 вказаного вище Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачці) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

У відповідності із пункту 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "в" пункту 64 наведеного вище Положення від 29 липня 1991 року №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема:

через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення від 29 липня 1991 року №114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку):

через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Так, звільнення у запас «через обмежений стан здоров`я» здійснюється у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад.

Разом з цим, звільнення у відставку «через хворобу» здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За таких обставин, визначальним критерієм для встановлення розміру пенсії (50% чи 55% відповідних сум грошового забезпечення ) є підстава звільнення особи з військової служби. При цьому, апеляційний суд наголошує, що така підстава звільнення повинна бути зазначена у наказі про звільнення.

Як установлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу Управління МВС України в Миколаївській області № 275 о/с від 28.09.2015 року капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил «через обмежений стан здоров`я» відповідно до п. 64 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.(а.с.17)

Враховуючи положення пункту "а" частини першої статті 13 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII (у редакції чинній на час призначення пенсії), колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що позивачці, яка звільнена з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил «через обмежений стан здоров`я» відповідно до п. 64 «в» означеного вище Положення, з урахуванням вислуги років 20 років, правильно установлено пенсію у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення.

У свою чергу, висновки суду попередньої інстанції щодо наявності у позивачки права на установлення пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення є безпідставними, оскільки такий розмір грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку (незалежно від того чи звільняється вони за віком чи за станом здоров`я) на підставі підпункту "б" пункту 65 Положення від 29 липня 1991 року № 114.

Більше того, за правилами статті 63 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 року № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Водночас з 01 січня 2016 року не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Слід зауважити, що відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивачка звільнена з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил «через обмежений стан здоров`я» відповідно до п. 64 «в» саме 30.09.2015 року, службу в поліції не проходила, а відтак, норма статті 13 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII, яка набрала чинності з 07.11.2015 року на останню не розповсюджується, не має зворотної дії в часі і нею, чи іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби співробітників міліції, які звільнені до набрання чинності цим законом і відповідного перерахунку пенсії.

З огляду на зазначене, передбачені статтею 63 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не виникли.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції безпідставно не врахував вимоги Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року № 114, та як наслідок дійшов помилкового висновку по суті спору.

Насамкінець, апеляційний суд відхиляє посилання позивачки на постанови Верховного Суду від 06.04.2022 року у справі №461/1316/17, від 23.06.2020 року у справі №296/10430/16-а, від 25.03.2020 року у справі №461/1317/17, оскільки обставини вказаних справ, в яких осіб звільнено зі служби в поліції на підставі статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», не є релевантними до даної справи.

У свою чергу, вирішуючи спір апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 13.04.2022 року по справі №0540/6069/18-а.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Беручи до уваги вище викладене, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відтак, згідно до ст. 315, 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити повністю.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року у справі №400/11422/23 скасувати.

Прийняти у справі №400/11422/23 нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький