Справа № 450/1808/24
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1808/24 Провадження № 2-а/450/36/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І.І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1919660 від 15 квітня 2024 року; справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно з оскаржуваною постановою, складеною інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУПАП та накладено штраф у розмірі 510 гривень. У постанові вказано: водій, керуючи транспортним засобом на автодорозі, де є дві і більше смуг для руху в одному напрямку, здійснював рух в лівій смузі при вільній крайній правій від інших транспортних засобів, чим порушив п. 5. 11 ПДР. Ці дані не відповідають дійсності, оскільки позивач здійснював рух транспортним засобом Audi A8 (р. н. НОМЕР_1 ) у лівій смузі через те, що права смуга була зайнята іншими транспортними засобами. Тому вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази, на підставі яких працівником поліції зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню разом із закриттям справи про адміністративне правопорушення. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача скерував на адресу суду відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за безпідставністю таких. Вказане мотивує тим, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що в ході виконання службових обов?язків лейтенант поліції ОСОБА_2 виявив т. з. AUDI A8 д.н.з. НОМЕР_1 , який 15.04.2024 року близько 22 год. 19 хв. на автомобільній дорозі М11 Львів-Шегині 10км.+200м., здійснював рух в лівій смузі при вільній крайній правій смузі, де є дві і більше смуг для руху в одному напрямку, чим порушив пункт 11.5 ПДР України. Відповідно ним було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N?1919660 від 15.04.2024 за ч. 2 ст. 122 КУПАП. Позивач, в свою чергу, звернувся з адміністративним позовом в Пустомитівський районний суд Львівської області. Ознайомившись із змістом позовної заяви, з позовними вимогами не погоджуються, a твердження Позивача вважають спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності. За приписами п. 11.5 ПДР України виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо. При цьому, згідно пункту 9.4 ПДР водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м. у населених пунктах і за 150- 200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення. Відтак додає, що інспектор поліції зобов?язаний був відреагувати на таке правопорушення та вчинити відповідні дії спрямовані на його припинення. Враховуючи вищенаведене, працівником поліції було пройнято правомірне рішення притягнути Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та застосувати стягнення у вигляді штрафу. Інспектор поліції Заращак Д. Р., маючи законні підстави вважати Позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи за порушення п.11.5 Правил дорожнього руху, ознайомив зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомив позивачу його права та обов?язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307, 308 КУпАП, роз?яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. По завершенню розгляду справи, керуючись вимогами ст. 283 КУпАП, виніс оскаржувану Постанову серії ЕНА N?1919660 від 15.04.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Додає також, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням усіх необхідних відомостей, а також форми та бланку, визначених Інструкцією N?1395 від 07 листопада 2015 року. На підставі наведеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та розглядати справу за відсутності сторони Відповідача.

Позивачем на адресу суду було скеровано відповідь на відзив, у якій він просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі, а саме визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N? 1919660 від 15 квітня 2024 року, а також справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказане мотивує тим, що твердження у відзиві на позовну заяву є безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що викладене не відповідає дійсності, оскільки адміністративна відповідальність настає у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, а Позивач такого правопорушення не вчиняв та використовує своє законне право на судовий захист. Покликання Відповідача на те, що за приписами пункту 11.5 ПДР України виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо, є обмеженим тлумаченням відповідної норми. Адже п. 11.5 ПДР України чітко визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Факт того, що права смуга була зайнята, підтверджується і даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора, де зафіксовані слова Відповідача про те, що у правій смузі рухалися транспортні засоби. Відповідач також покликається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об?єктивно з?ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. У разі наявного порушення, інспектор повинен був надати відеозапис на підтвердження порушення ПДР України, проте Позивачу під час зупинки не повідомлялося, що відеозапис був наявний у інспектора та для огляду йому не був наданий, тобто твердження інспектора на час винесення постанови ґрунтувалися на припущенні, що підтверджується відео з нагрудного відеореєстратора N? 2, додане до відзиву Відповідачем. Позивач звертає особливу увагу Суду на дані відеозапису нагрудного реєстратора, а саме на відео N? 3, починаючи з 01:40 хв, де Відповідач, а конкретно ОСОБА_2 , перебуваючи у службовому приміщенні, веде діалог зі своїми колегами, позивач вказує, що діалог свідчить про те, що винесення постанови поліцейським було зумовлено його бажанням покарати Позивача та особистою неприязню до нього, а не за порушення ПДР України. Позивач стверджує, що скористатися своїми законними правами згідно з переліченими вище статтями КУпАП Відповідач не надав можливості. Адже відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення. Позивачу було відмовлено (за його усним клопотанням) у наданні письмових пояснень, що підтверджується даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора. Додає, що у справі відсутній відеозапис, на якому видно момент правопорушення і який визнано належним та допустимим доказом вчинення правопорушення. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою 24.04.2024 року провадження у справі відкрито.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N? 1919660 від 15.04.2024 року, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн. та притягнено його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до даної постанови вбачається, що 15.04.2024 року о 22:19 год. в АДРЕСА_1 , водій керуючи тз на а/д, де є дві і більше смуг для руху в одному напрямку здійснював рух в лівій смузі при вільній крайній правій від інших т.з., чим порушив п.11.5.ПДР - виїзд на крайню ліву смугу дороги при наявності двох і більше смуг для руху.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтями 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Докази надані суду, які стали підставою для винесення постанови, зокрема матеріали відеофіксації, не підтверджують що позивач порушив п. 11.5 ПДР України, а відтак не підтверджують факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість подав відзив на адміністративний позов, за даних обставин, відповідачем при винесені постанови не дотримано вимог КУпАП та Інструкції, та не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та відповідно, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ч. 2 ст. 122 КУпАП України, що є його обов`язком відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження правомірності винесеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 283, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1919660 від 15.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 25.06.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук