Справа № 580/5330/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення заяви

09 липня 2024 року справа № 580/5330/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання рішення суду у справі № 580/5330/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неналежного виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет на відповідний рік);

- постановити окрему ухвалу про усунення причин та умов, що сприяли невиконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надати до суду повідомлення про виконання судового рішення та доказів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, має становити: 6700,00 х 2 - 13400 грн. Разом з тим, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22 відповідач протиправно застосував як розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн (2684 х 2=5,368 грн) та мінімальну заробітну плату 1600 грн (1600 х 2=3200 грн).

04.04.2024 представниця відповідача подала до суду заперечення на заяву, в якому просила відмовити у задоволенні заяви, зазначивши, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, поняття мінімальної заробітної плати приведено у відповідність до європейської практики та міжнародних норм, зокрема, в частині положень щодо заборони застосовувати мінімальну заробітну плату як розрахункову величину. До внесення в законодавство України змін щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини мінімальна заробітна плата при обчисленні відповідних виплат застосовувалась у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року починаючи з 01.01.2017. Водночас, абзацом 4 статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 № 3460-ІХ (далі Закон № 3460-ІХ) визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлено на рівні 1600 грн. Таким чином, норма абзацу четвертого статті 8 Закону № 3460-ІХ законодавчо, у відповідності до Закону № 1774-VIII, розмежовує показники мінімальної заробітної плати, яка застосовується при розрахунках оплати праці, та розрахунках не пов`язаних із заробітною платою, зокрема для обчислення виплат за рішеннями суду.

Для вирішення заяви суд врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини 2 цієї статті у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до частини 3 статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

При цьому суд враховує сталу практику Верховного Суду, викладену у своїх рішеннях, за якою звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України, позаяк повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать насамперед до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку наведеної статті є винятковим заходом, до якого позивач може вдатися, коли вичерпає всі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду (постанови Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі № 807/220/18; аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 260/636/19, від 18.12.2020 у справі № 200/5793/20-а).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 вказала, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою у розділі КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зміст цієї статті свідчить, що закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Суд з`ясував, що у поданій позивачкою заяві про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду (у порядку ст. 383 КАС України) відсутня інформація про день пред`явлення виконавчого листа у цій справі до виконання та інформація про хід виконавчого провадження, а також відповідні докази на підтвердження цих обставин, у зв`язку з чим суд доходить висновку про невідповідність заяви встановленим КАС України вимогам.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 248, 249, 256, 294, 297, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду (у порядку ст. 383 КАС України) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 09.07.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК