Справа № 300/933/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2024 р. справа № 300/933/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування карток відмови №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (надалі по тексту також позивач, ТОВ "Вітолюкс", декларант) звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (надалі по тексту також відповідач, Митниця, митний орган) про визнання протиправними та скасування карток відмови №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 (надалі по тексту також Картка відмови, оскаржуване рішення) і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023 (надалі по тексту також Рішення, рішення про коригування, оскаржуване рішення).
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статей 53, 54, 55, 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару: "покриття для підлоги полівінхлоридне в плитках …", та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.
На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів подані товаросупровідні документи, що підтверджують вартісні характеристики товару, і необґрунтовано витребував додаткові документи, а саме: висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. За доводами останнього, у відповідача не було підстав вважати, що заявлена митна вартість товару нижча від подібних і аналогічних товарів. Зокрема, у спірному випадку митним органом: не обґрунтовано наявність сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей; не зазначено, які саме складові митної вартості є непідтвердженими; чому з поданих документів неможливо встановити задекларовані складові, кількісні та якісні показники підданого митному оформленні товару, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. За вказаних обставин, представник позивача вважає протиправним застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару, оскільки товар правомірно задекларовано за першим методом - за ціною товару.
На підставі таких мотивів, а також враховуючи те, що сумарний розмір переплати внаслідок прийнятих оскаржуваних рішень становить 1 959 513,33 гривні, чим суттєво, на думку позивача, порушено його права, останній просить суд визнати протиправними та скасувати картки відмови №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.182-183 том І).
Митний орган скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №10/10/8.19/69 від 29.02.2024, який із відповідними письмовими доказами надійшов на адресу суду 29.02.2024 (а.с.1-258 том ІІ). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами і доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Як вказує Митниця, під час митного оформлення товару позивачем в підтверджуючих документах виявлено розбіжності, а саме: ціна товару, зазначена в платіжних дорученнях, не співпадає з ціною товару, вказаною в рахунках-фактурах, крім того такі платіжні документи не містять вказівки на рахунки-фактури (інвойси), долучені до вантажно-митних декларацій.
Додатковою підставою здійснення перевірки митної вартості задекларованого товару названо спрацювання автоматичної системи аналізу і управління ризиками (надалі по тексту також АСАУР) за згенерованою формою митного контролю, внаслідок чого здійснено аналіз цінової інформації щодо аналогічних/подібних товарів в ЦБД "ІНСПЕКТОР" і виявлено невідповідність між задекларованою митною вартістю товарів та відомостями щодо митної вартості аналогічних/подібних.
На думку представника відповідача, вказані розбіжності були достатньою підставою для перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, а тому відповідач запропонував надати додаткові документи висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.
Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення прийнятими відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.
Представник позивача, в свою чергу, подав 15.03.2024 відповідь на відзив (а.с.8-11 том ІІІ), в якому заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві на позов. Зокрема представник позивача стверджує, що митним органом не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої вартості товарів, тоді як саме лише спрацювання системи АСАУР не може стати достатньою підставою для здійснення додаткового контролю шляхом витребування документів, без належного аналізу первинно поданих декларантом документів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання, яке надійшло на адресу суду 13.03.2024 з поміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 19.02.2024", про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін даної адміністративної справи (а.с.12-15 том ІІІ).
Клопотанням Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 06.06.2024, що надійшло на адресу суду через систему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до матеріалів справи долучено письмові докази (а.с.20-29 том ІІІ).
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, вивчивши адміністративний позов, зміст відзиву на позов та відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
08.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (покупець) і нерезидентом "AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S." (Туреччина) (постачальник), укладено зовнішньо-економічний договір поставки №1 від 08.03.2023 (надалі по тексту також Договір №1, Контракт №1), згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар (підлогові покриття, підлогові покриття SPC) на умовах, зазначених у рахунку-фактурі (інвойсі), що виставляється постачальником покупцю на кожну партію (а.с.27-29 том І).
Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 коментованого Договору, поставка товарів здійснюється на умовах "FCA" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Стамбул) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2020 (а.с.28 том І).
Ціни за товари, встановлені в доларах США та вказані в рахунках-фактурах (інвойсах), які є невід`ємною частиною Договору (підпункт 5.1 пункт Договору) (а.с.28 том І).
На виконання вищевказаного Договору №1 складено рахунок-проформу (proforma invoice) за №б/н від 11.05.2023 на загальну суму 219 605,68 доларів США (а.с.35 том І).
Товариством з обмеженою відповідальністю "Кобра" на виконання умов договору за №000011 від 02.01.2013 на проведення митно-брокерської діяльності (а.с.44-45 том І) в інтересах позивача подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України вантажно-митні декларації, якими задекларовано товар, який ввозиться на територію України, а саме "покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках" в якості опису товару зазначено наступне: "кам`яне-пластикове покриття для підлоги складається з п`яти шарів: вбудованої підкладки ІХРЕ (опромінений поперечно-зшитий поліетилен-піна є пресміальною акустичною підкладкою), кам`яно-пластикова композитивна основа (складається з мінерального наповнювача і гранул ПВХ), декоративна плівка/друкований шар (декоративний папір з ПВХ), захисний шар (на основі уретану, який захищає підлогу від подряпин, плям і потертостей), та УФ-шар. Покриття для підлоги, побутового та полукомерційного призначення".
В коментованих митних деклараціях позивач самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунків-фактури (інвойсів):
Окрім вказаного, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митними деклараціями надано відповідачу такі документи:
Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронних митних декларацій (а.с.13, 23, 76, 108, 140, 173, 201, 231 том ІІ).
За кожною з вищезгаданих митних декларацій митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією (а.с.16, 62, 79, 134, 167, 198, 226, 255 том ІІ).
У відповідь позивачем роз`яснено, що виконати вимогу Митниці та надати інші документи, котрі підтверджують декларовану митну вартість, протягом 10 днів немає можливості (а.с.18, 64, 81, 136, 169, 199, 228, 256 том ІІ).
Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданих митних декларацій та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Карток відмови №UA206070/2023/000255 (а.с.32 том І), №UA206070/2023/000258 (а.с.53 том І), №UA206070/2023/000266 (а.с.66 том І), №UA206070/2023/000267 (а.с.79 том І), №UA206070/2023/000273 (а.с.93 том І), №UA206070/2023/000310 (а.с.105 том І), №UA206070/2023/000326 (а.с.119 том І), №UA206070/2023/000345 (а.с.132 том І).
Згідно даних оскаржуваних Карток відмови "Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій статті 53 Митного кодексу України (електронна відповідь декларанта про відсутність можливості надання запитуваних документів). Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Заявлена вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 Митного кодексу України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (статті 60 Митного кодексу України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (статті 62 Митного кодексу України) та методу 2г (статті 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та ненадання декларантом документів, які уможливили б визначення митної вартості за згаданими методами. Відповідно до пункту 1 статті 64 МК України, у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно статті 64 Митного кодексу України."
При цьому, митним органом визначено такі джерела інформації для коригування митної вартості, а саме:
У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято оскаржувані Рішення №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, в графі 33 яких в розділі "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини, що й у відповідних Картках відмови (а.с.49, 62, 75, 88, 101, 115, 128, 141 том І)
При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом визначено нову митну вартість товару:
ТОВ "Вітолюкс" в порядку частини 8 статті 55 Митного кодексу України подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України заяви за №3/11-3 від 03.11.2023, за №3/11-5 від 03.11.2023, за №3/11-6 від 03.11.2023, за №3/11-4 від 03.11.2023, за №3/11-7 від 03.11.2023, за №27/01-8 від 27.01.2024, за №27/01-9 від 27.01.2024, за №27/01-10 від 27.01.2024 про скасування Рішення про коригування митної вартості за №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023 відповідно (а.с.147-154 том І).
У свою чергу, станом на дату подання позовної заяви, Митницею листами за №7.21-1/28.1/13/4096 від 13.11.2023, за №7.21-1/28.1/13/4097 від 13.11.2023, за №7.21-1/28.1/13/4093 від 13.11.2023, за №7.21-1/28.1/13/4095 від 13.11.2023, за №7.21-1/28.1/13/4094 від 13.11.2023 оформлено відмови в задоволенні вимог позивача з мотивів відсутності підстав для скасування коментованих рішень лишень на ті заяви, котрі стосувались Рішень про коригування митної вартості товарів за №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023 (а.с.156-160 том І).
Про надання відповіді на інші заяви позивача, станом на дату ухвалення рішення у дані адміністративній справі, суд не повідомлено.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митних декларацій та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних карток відмови №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 і рішень про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також МК України, Кодекс).
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.
Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Так, на підтвердження обґрунтованості заявлених у деклараціях митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з деклараціями позивачем надано митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:
Як встановлено судом зі змісту оскаржуваних рішень №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, митна вартість товарів за згаданими вище по тексту судового рішення митними деклараціями позивача, не могла бути визнана за ціною договору (контракту) з огляду на неподання декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2, 3 статті 53 Митного кодексу України.
На думку відповідача, неподання ТОВ "Вітолюкс" висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією на вимогу митного органу в порядку статті 53 МК України, є обґрунтованою підставою відмови у митному оформленні товарів за заявленими декларантом або уповноваженою особою митною вартістю та наступного застосування для визначення митної вартості другорядних методів, визначених пунктом 2 частини 1 статті 57 МК України.
Натомість, суд вказує на безпідставність таких доводів Митниці, оскільки останні не відповідають дійсності.
Суд звертає увагу, що Митним кодексом України, а саме частинами 1 та 2 статті 53, передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
При цьому, виключно за наявності у документах, поданих на підтвердження митної вартості, розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, як, зокрема, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.
Додатково в контексті належного обґрунтування митним органом причин неможливості визначити митну вартість за основним методом, тобто ціною договору (контракту), та наявності підстав для подальшого витребування документів для визнання задекларованої митної вартості, варто звернути увагу на приписи наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" (надалі про тексту також наказ №598), яким визначено наступне: у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі внаслідок неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу).
Отже, коментовані приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідачем не вказано, які саме розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої ним митної вартості товару, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування; зі змісту оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи/або помилковим.
Невмотивованою є вимога Митниці про надання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином такий висновок надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості інших наданих декларантом до МД документів щодо вартості декларованих товарів, обставини недійсності чи ознаки підробки щодо яких митним органом не підтверджено та про які ним у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не заявлено.
З огляду на вказане, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, а саме висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, оскільки митним органом не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, з огляду на те, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
В контексті доводів відповідача, викладених у відзиві, щодо обставини не співпадіння ціни товару, визначеної у платіжних документах, та зазначених у кореспондуючих рахунках-фактурах (інвойсах), котра стала підставою для виникнення сумнівів у митного органу стосовно поданих декларантом даних про митну вартість товарів та подальшої відмови у визнанні митної вартості за ціною договору (контракту), суд керується наступним.
За визначенням частини 1 статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
До документів, які підтверджують митну вартість товарів, згідно пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 МК України, віднесено, в тому числі, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за умови, якщо рахунок-фактуру (інвойс) сплачено, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, за їх наявності у декларанта.
Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути самостійної і єдиною підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Як встановлено судом шляхом співставлення відомостей платіжних інструкцій в іноземній валюті (SWIFT) та рахунків-фактур (інвойсів), доданих до митних декларацій, у вказаних дійсно не співпадає вартість товару. Тим не менш, зазначене не свідчить про штучне формування декларантом показників митної вартості, адже такі платіжні інструкції є лише одним зі способів підтвердження митної вартості товару згідно статті 53 Митного кодексу України.
Більше того, положення вказаної статті надають можливість декларанту вільно обирати, чи додавати платіжні документи на підтвердження митної вартості товару за умови не сплати рахунку-фактури (інвойсу) за такий товар на момент митного оформлення.
В даному випадку суд зауважує, що товариство з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (покупець) і нерезидент "AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S." (постачальник) вправі самостійно визначати, в які терміни та спосіб відбуватиметься оплата за поставлений товар, при цьому, невиконання будь-якою зі сторін умов контракту за №1 від 08.03.2023, котрі регламентують дані відносини, не є для митного органу безумовним доказом недостовірності відомостей про митну вартість товару, адже, як вже було зазначено, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.
Позивач надав суду копії 14 платіжних документів про перерахунок товариством з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (покупець) нерезиденту "AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S." коштів на загальну суму 281 667,07 USD (долар США). Всі із вказаних платіжних документів мають одне із посилань, зокрема, на контракт №1 від 08.03.2023, на рахунок проформу №1 від 11.05.2023 та/або рахунок-фактури (інвойси), по яких мало місце придбання/поставка у досліджуваному випадку (а.с.161-174 том І).
Додатково суд повторно звертає увагу митного органу на приписи наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", яким визначено наступне: у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі внаслідок неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу).
В межах розгляду даної адміністративної справи, судом здійснено аналіз обґрунтування митного органу щодо неможливості визнання митної вартості, викладеного в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023.
У жодному з коментованих рішень не викладено такої обставини відмови, як не співпадіння ціни товару, визначеної у платіжних документах, та зазначених у кореспондуючих рахунках-фактурах (інвойсах).
З приводу застосування відповідачем у спірному випадку резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) та відсутності можливості послідовного використання методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів за статтями 59 і 60 Митного кодексу України, суд виходить із наступних аргументів та мотивів.
Як свідчить зміст графи 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, в останніх присутнє посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), із зазначенням відомостей митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару, а саме:
у випадку рішень про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, за основу відомостей для коригування митної вартості взято митну декларацію №UA305270/2023/2794 від 17.08.2023 (а.с.115, 128, 141 том І).
По-перше, відмінними є товари, зазначені в графі 31 митних декларацій.
Позивачем задекларовано "покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках", в якості опису товару зазначено наступне: "кам`яне-пластикове покриття для підлоги складається з п`яти шарів: вбудованої підкладки ІХРЕ (опромінений поперечно-зшитий поліетилен-піна є пресміальною акустичною підкладкою), кам`яно-пластикова композитивна основа (складається з мінерального наповнювача і гранул ПВХ), декоративна плівка/друкований шар (декоративний папір з ПВХ), захисний шар (на основі уретану, який захищає підлогу від подряпин, плям і потертостей), та УФ-шар. Покриття для підлоги, побутового та полукомерційного призначення".
Вказаний опис товару є аналогічним в усіх поданих позивачем МД.
Як встановлено з відомостей графи 31 порівнюваної митної декларації за №UA305270/2023/2794 від 17.08.2023, здійснювалося митне оформлення "покриття для підлоги SPC з полімерів вінілхлориду прямокутної форми (вінілова підлога), вигляд поверхні глибоке тиснення під дерево, водонепроникне, з захисним шаром від стирання та УФ-захисним покриттям. Плитки збірні, прямокутні, мають завершений вигляд, не потребують додаткової обробки, шар стирання 0,55 мм, призначення для оздоблення підлоги у приміщеннях […]."
По-друге, відмінною є і вага товару за такими деклараціями, зокрема, декларована позивачем маса нетто становить:
"Free Carrier/Франко-перевізник" ("FCA") означає, що обов`язки продавця вважаються виконаними після поставки ним товару, який пройшов митне очищення, до названого продавцем місця, в тому числі на транспортний засіб перевізника, призначеного продавцем.
"Ex Works/Франко-завод" ("EXW") означає, що обов`язки з поставки продавця вважаються виконаними після надання товару у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо).
Для суду є очевидним, що обрання тої чи іншої умови поставки ("EXW", "FCA") суттєво впливає на вартість товару за контрактом, проте, як слідує зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, відповідачем не здійснено співставлення умов поставок між митними деклараціями позивача та МД, котрі бралися для порівняння, як і не пояснено, яким чином дана обставина врахована при коригуванні митної вартості товару.
По-п`яте, відповідачем не враховано різниці митної вартості товару, поданого до митного оформлення, котра становила:
та у порівнюваній до таких митних декларацій позивача ЕМД №UA305270/2023/2794 від 17.08.2023, де вказана митна вартість становить 29 125,40 доларів США.
В контексті зазначеного, суд пов`язує вказані обставини щодо вартості товару зі зробленими вище по тексту судового рішення висновками щодо різниці у вазі та кількості декларованого позивачем та визначеного у порівнюваних митних деклараціях товару, використаних відповідачем при коригуванні, зокрема звертає увагу на безпосередній вплив таких аспектів на формування митної вартості товару, що мало бути враховано Митницею.
По-сьоме, слід відзначити, що митні декларації, котрі виступали джерелом порівняння митної вартості у спірних правовідносинах, у графі 43 містять зазначення "6", отже вже були попередньо скориговані митним органом, а не визначені відповідним декларантом самостійно, за ціною договору/контракту - "1", який і обрав позивач у досліджуваному випадку.
В контексті оцінки вартісних показників спірних митних декларації суд вважає помилковим посилання позивача на необхідність врахування висновків Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", сформованих в листах від 01.11.2023 за №113/814 і від 26.01.2024 за №3-3/23.
Так, коментовані висновки не були долучені позивачем ні при поданні 8-ми митних декларацій, ні в ході здійснення консультацій (митних формальностей) між декларантом і Митницею (а.с.144-146 том І). Такі висновки були долучені до скарг позивача на оскаржувані Рішення про коригування та Картки відмови, які подані в порядку адміністративного оскарження. Рішення про відмову у задоволенні скарг не є предметом оцінку в даній справі.
Зважаючи на сформовані висновки, суд також бере до уваги ті обставини, що відповідачем не надано ані позивачу, ані безпосередньо суду математичних обрахунків коригування вартості, пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, з яких суд міг би встановити достовірність скоригованої митної вартості.
З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
З огляду на вказане, протиправність рішень Митниці обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.
По-перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого статтею 64 МК України, не довів перед судом про наявність обґрунтованих застережень щодо застосування у спірних відносинах шостого методу, в тому числі в частині:
не підтвердження позивачем документально належних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;
наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.
По-друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.
По-третє, відповідач ні під час здійснення митного контролю спірного товару, ні у відзиві на позов не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки, зміни і підтирання окремих/усіх числових значень нанесених машинописним чи рукописним способом, або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за такий товар.
Варто зазначити, що згідно пункту 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 за результатом розгляду справи №804/2061/17 зазначив:
"…Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган…".
Зрештою, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Однак, контролюючим органом не доведено, що подані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, а також те, що позивач мав надати саме ті документи, які витребувано митним органом (висновок про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією), з огляду на відсутність зауважень щодо розбіжностей в митній декларації та долучених до неї документах, що підтверджують митну вартість товару.
Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Враховуючи вищевказане, суд констатує, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містить:
- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом;
- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відтак, Митниця, приймаючи Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і рішення про коригування митної вартості товарів, діяла не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в загальному розмірі 29 393,70 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи платіжна інструкція за №146 від 30.01.2024 на суму 29 393,70 гривень (а.с.26).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 29 393,70 гривень.
Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206070/2023/000255, №UA206070/2023/000258, №UA206070/2023/000266, №UA206070/2023/000267, №UA206070/2023/000273, №UA206070/2023/000310, №UA206070/2023/000326, №UA206070/2023/000345.
Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206070/2023/000036/2 від 01.09.2023, №UA206070/2023/000037/2 від 06.09.2023, №UA206070/2023/000039/2 від 21.09.2023, №UA206070/2023/000040/2 від 25.09.2023, №UA206070/2023/000041/2 від 02.10.2023, №UA206070/2023/000047/2 від 14.11.2023, №UA206070/2023/000048/2 від 04.12.2023, №UA206070/2023/000049/2 від 26.12.2023.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32789035) сплачений судовий збір в розмірі 29 393,70 гривень (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто три гривні сімдесят копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32789035), вул. Івано-Франківська, 24, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300;

відповідач Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364), вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя Чуприна О.В.