Справа № 200/5953/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року справа №200/5953/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року (головуючий суддя І інстанції Кравченко Т.О.), складеного в повному обсязі 06 листопада 2023 року, у справі № 200/5953/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому позивач просила:

- визнати неправомірними дії ГУНП в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду заяви та документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати ГУНП в Донецькій області оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву від 21 вересня 2023 року та документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що на день звільнення зі служби більше 25 років вислуги років, вона набула право на пенсію відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Зазначила, що тільки Пенсійний фонд наділений повноваженнями на призначення чи відмову у призначенні пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/5953/23, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа зареєстрована через підсистему «Електронний суд».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

В період з 18 березня 2002 року по 06 листопада 2015 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ; з 07 листопада 2015 року по 04 квітня 2022 року - в поліції.

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ, а подальшому - в поліції, ОСОБА_1 брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, а також у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Донецької області.

11 липня 2018 року комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України на підставі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 01 червня 2018 року № 3186/01/11-2018 та наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348, від 30 квітня 2016 року № 120дск, від 13 червня 2017 року № 056 прийняла рішення № 5/1/V/2 про визнання учасниками бойових дій учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України. Цим рішенням ОСОБА_1 наданий статус учасника бойових дій.

30 липня 2018 року ГУНП в Донецькій області видало посвідчення серії НОМЕР_3 , згідно з яким ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 04 квітня 2022 року № 162о/с «По особовому складу» капітан поліції ОСОБА_1 , старший інспектор з інформаційної підтримки відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції, була звільнена зі служби в поліції з 04 квітня 2022 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 (за власним бажанням).

Цим наказом визначена вислуга років позивача на день звільнення зі служби - у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 17 днів.

Вислуга років станом на 04 квітня 2022 року становила:

у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 17 днів;

у пільговому обчисленні (без урахування вислуги років у календарному обчисленні) - 11 років 02 місяці 21 день;

у пільговому обчисленні - 31 рік 03 місяці 08 днів.

Щодо звернення ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області з приводу підготовки та направлення до органу, що призначає пенсію, матеріалів для призначення пенсії за вислугу років суд встановив такі обставини.

Суд зауважує, що належні та допустимі докази звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до ГУНП в Донецькій області (Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області) до вересня 2023 року суду не надані. Рівно як і не надані докази, які б свідчили, що до вересня 2023 року ГУНП в Донецькій області (Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області) розглядало питання щодо наявності підстав для підготовки та направлення пенсійному органу матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та вирішило відмовити в цьому.

21 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Донецькій області (Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області) з заявою, в якій просила у встановлений законодавством термін оформити та направити подання разом із необхідними документами до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262.

Заява обґрунтована тим, що на день звільнення зі служби, тобто станом на 04 квітня 2022 року, позивач мала вислугу років у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 17 днів та у пільговому обчисленні - 31 рік 03 місяці 08 днів, а тому набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262.

Разом з заявою від 21 вересня 2023 року позивач подала заяву, адресовану ГУ ПФУ в Донецькій області, про призначення пенсії за вислугу років за формою, наведеною в додатку до Порядку № 3-1, копії паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП, трудової книжки, витягу з наказу № 162о/с, довідки про вислугу років від 20 червня 2023 року, рішення про встановлення статусу учасника бойових дій, посвідчення учасника бойових дій; довідку про відкриття рахунку в АТ «Ощадбанк».

За наслідками розгляду заяви від 21 вересня 2023 року листом від 10 жовтня 2023 року № Б-48/34/01-2023 Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області повідомив позивачці про неможливість виконання ним своїх повноважень по організації роботи з оформлення документів для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 та подання їх до органу, що призначає пенсію, оскільки позивач не набула право на відповідний вид пенсії.

Зокрема, Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області з посиланням на норми п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 та п. п. 1, 2, 2-1, 3 Порядку № 393 в редакції від 19 лютого 2022 року вказав на те, що право на пенсію за вислугу років визначається за календарною років. Звільненому зі служби 04 квітня 2022 року поліцейському для призначення пенсії за вислугу років встановлена вислуга 25 календарних років і більше. На день звільнення зі служби позивач мала вислугу років в календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 17 дні, чого недостатньо для призначення пенсії.

Аналогічні висновки щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років викладені в листі Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 20 червня 2023 року № 40аз/12/01-2023 - відповіді на адвокатський запит представника позивача - адвоката Варбан О.В.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушені права позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина 3 статті 25 Конституції України)

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393) зі змінами, внесеними постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», які набули чинності з 19.02.2022 року.

Відповідно до абзацу 1 пункту першого Порядку № 393 в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про оформлення документів для призначення пенсії, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

На підставі пункту 2-1 Порядку № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Згідно підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, як на час звільнення зі служби (04 квітня 2022 року) так і на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії від 21 вересня 2023 року редакція пп. «а» п.3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пп. «а» п.3 Порядку № 393.

Відтак, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

При цьому Порядок № 393 (п.2-1) передбачає обчислення календарної вислуги років за пунктами 1 і 2 цієї постанови, тобто без пільгового врахування періодів служби.

Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періодів служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача в календарному обчисленні склала 20 років 00 місяців 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років (25 років та більше), тому відповідачем правильно прийнято рішення про відсутність підстав для оформлення і подання до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові 2018-2021 років (№295/6301/17, 1840/3347/18, 295/7220/16, 360/1432/19 та інші), на які посилається позивач в апеляційній скарзі, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки спірні у цих справах правовідносини стосуються періоду до внесення змін до Порядку № 393 від 16.02.2022 року.

Також в апеляційній скарзі позивач вказує, на рішення Конституційного Суду України в яких суд висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

В рамках даної справи ключовим є право позивача на отримання пенсії за вислугу років, і, відмовляючи позивачу в оформленні документів для призначення пенсії, відповідач керувався саме тим законодавством, яке було чинним на час звернення позивача (вересень 2023 року).

Крім того, в межах своєї компетенції пенсійний орган приймає рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262, однак на підставі документів, що направляються уповноваженим структурним підрозділом міністерства або іншого органу, в якому особа проходила службу та була звільнена з посади

Уповноваженим структурним підрозділом відповідача, який мав повноваження щодо розгляду, оформлення та направлення необхідних документів органу, що призначає пенсію, для призначення пенсії за вислугу років був Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області, який і розглянув заяву позивача про направлення документів для призначення пенсії, відтак, дії ГУНП в Донецькій області, які полягали у відмові ОСОБА_1 в оформленні всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії та направленні їх до органу, що призначає пенсії, були правомірними та не призвели до порушення права позивача на соціальний захист (пенсійне забезпечення).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 200/5953/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць