Справа № 140/4411/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4411/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №76 від 14.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

- призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням даного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії з дати звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області, із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 14.12.2023 №76 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю стажу роботи.

Вважає такі дії відповідача2 неправомірними оскільки із довідок про заробітну плату позивача вбачається, що із заробітної плати позивача утримувались суми страхових внесків і він не може нести відповідальність за відсутність у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату єдиного соціального внеску.

Позивач вважає, що факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду, за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні до страхового та пільгового страхового стажу періоду роботи та призначенні пільгової пенсії за віком згідно статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та відповідно до статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.56).

У відзиві на позовну заяву від 13.05.2024 (а.с.61-65) представник відповідача2 позовних вимог не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Дана заява, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУ ПФУ в Чернівецькій області, за результатами розгляду якої останнім прийнято рішення №76 від 14.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.02.2022 по 30.09.2023 згідно довідки №118 від 03.11.2023, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків. Пільговий стаж враховано з 01.12.2008 згідно даних реєстру застрахованих осіб (РЗО).

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 20.08.1997 по 20.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1997, оскільки запис про звільнення внесений з порушенням п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників підстава прийняття та звільнення цивільно-правовий договір, який відсутній в даних ЕПС. В індивідуальних відомостях про застраховану особу з 01.07.2000 відсутня сплата страхових внесків;

- період роботи з 01.04.2019, оскільки в даних РЗО відсутня сплата страхових внесків.

Отже, з врахуванням наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 2 місяці 3 дні (з урахуванням кратності), пільговий стаж становить 5 років 2 місяці 10 днів, що не дає підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог ст.114 Закону №1058.

Таким чином, враховуючи вищенаведені факти, вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, відповідачем2 вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

Також представник відповідавча2 заперечив з приводу стягнення понесених судових витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву від 21.05.2024 №0300-0902-7/31368 (а.с.71-77) представник відповідача1 позовних вимог також не визнала, та просила відмовити в їх задоволенні, з посиланням на аналогічну позицію яку зазначив у своєму відзиві відповідач2. Крім того, зауважила, що оскільки предметом даного спору є рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області, а відтак наслідком його скасування має бути саме у територіального органу Пенсійного фонду обов`язку призначити (перерахувати) пенсію позивачу.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходили. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, те що ОСОБА_1 , 12.12.2023 звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Чернівецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням ГУ ПФ України у Чернівецькій області від 14.12.2023 №76 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком, на пільгових умовах призначається - працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Вік заявника на час звернення з заявою становить 53 роки. Страховий стаж особи становить 17 років 2 місяці 3 дні (з урахуванням кратності). Пільговий стаж особи 5 років 2 місяці 10 днів.

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.02.2022 по 30.09.2023 згідно довідки №118 від 03.11.2023, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків. Пільговий стаж враховано з 01.12.2008 згідно даних реєстру застрахованих осіб (РЗО).

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 20.08.1997 по 20.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1997, оскільки запис про звільнення внесений з порушенням п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників підстава прийняття та звільнення цивільно-правовий договір, який відсутній в даних ЕПС. В індивідуальних відомостях про застраховану особу з 01.07.2000 відсутня сплата страхових внесків;

- період роботи з 01.04.2019, оскільки в даних РЗО відсутня сплата страхових внесків.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач, не погодившись з таким рішенням у зв`язку з чим звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461 (зі змінами) затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №1).

Розділ І Списку №1 має назву Гірничі роботи (видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд).

Підрозділом 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (далі - підрозділ 1) розділу І Гірничі роботи Списку №1 передбачено, що до Списку №1 відносяться працівники: зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді) в переліку яких значиться: гірник підземний та електрослюсар підземний.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 20.08.1997, позивач працював з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (а.с.23-24зворот).

Довідками ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.04.2024 №39 та №93 від 20.03.2024 які міститься в матеріалах справи, підтверджено те, що позивач з 03.10.2019 по березень 2024 року працював на вищезгаданих підприємствах та виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією, що передбачено Списком №1 (а.с.25,40).

Крім того, позивачем відповідачу надано копії витягів з наказів ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» Про результати проведення атестації робочих місць, якими затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівників, котрим у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення призначене пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №1, та в якому професії на яких працював позивач віднесено до Списку №1 (а.с.41-52).

З даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 вбачається, що позивач у спірний період працював у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» за що позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата (а.с.15-17).

Крім того, з наданої до матеріалів справи довідки про доходи ОСОБА_1 від 04.04.2024 №326/91/01-19, виданої ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», вбачається, що позивач працював (та працює на даний час) у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» на посаді гірничий майстер з грудня 2020 року по червень 2023 року та якому виплачена заробітна плата, з якої нараховувався та сплачувався ЄСВ (а.с.13).

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу не зарахування до страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 для призначення пенсії по віку на пільгових умовах періоду роботи позивача з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхових внесків по ЄСВ.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третя статті 24 Закону №1058-IV застосовується з 01 жовтня 2017 року).

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як слідує із записів у трудовій книжці, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та з довідки про доходи позивача, виданих ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», позивач працювала у період з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», за що позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, з якої нараховувався та сплачувався ЄСВ.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Отже, судом встановлено і це підтверджується відповідними письмовими доказами, що в спірний період позивач виконував гірничі роботи в шахті за Списком №1, йому була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески; ОСОБА_1 був включенний до звітності ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів, при цьому, відсутність даних про сплату роботодавцем страхових внесків за вказані періоди роботи позивача не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів роботи, тому у відповідача2 були відсутні підстави не зараховувати до його страхового та спеціального (пільгового) стажу за Списком №1 періоду роботи на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхових внесків по ЄСВ.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення, дій чи бездіяльності органу пенсійного фонду щодо відмови в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі Волохи проти України (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Слід зауважити, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначені пенсії рішенням №76 від 14.12.2023, яке було прийняте ГУ ПФУ у Чернівецькій області відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

Отже, зважаючи на те, що вказаним рішенням ГУ ПФУ у Чернівецькій області №76 від 14.12.2023 позивачу безпідставно не зараховано до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи які призвели до порушення прав ОСОБА_1 , тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень позовні вимоги слід задовольнити та визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Чернівецькій області №76 від 14.12.2023.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Чернівецькій області №76 від 14.12.2023, то дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності - ГУ ПФУ у Чернівецькій області.

Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку зараховувати вищезгадані періоди. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (після її призначення).

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Чернівецькій області №76 від 14.12.2023 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Чернівецькій області зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та про відмову у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не порушувало прав позивача з огляду на те, що не вирішувало питання призначення пенсії.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як передбачено частиною 1 статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією ID: 5260-3337-4788-9335 від 20.04.2024 (а.с.5).

Водночас суд зауважує, що у даному спорі є два відповідачі, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача ГУ ПФУ у Чернівецькій області, позаяк саме він прийняв спірне рішення, яке в подальшому судом визнано протиправним та скасовано. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на ГУ ПФУ у Чернівецькій області.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Чернівецькій області судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 7000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правових послуг 15.04.2024, квитанції до прибуткового касового ордера №23 від 19.04.2024 позивач сплатив адвокату Свередюк Ю.А. грошові кошти у сумі 7000 грн. на оплату правової допомоги.

Так, згідно з п.3.1 договору про надання правової допомоги фіксований розмір гонорару встановлюється для вчинення окремої дії на виконання договору, а саме написання заяви по суті справи (зокрема позовної заяви, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, кожна дія окремо) становить 7000,00 грн.

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Відповідно до положень статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись зазначеними вище критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У відзиві на позовну заяву відповідач2 заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, покликаючись на те, що розмір таких витрат є суттєво завищеним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача2, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, решту витрат повинен понести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 134, 139, 244-246, 255, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, Чернівецька область, місто Чернівці, площа Центральна, будинок 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №76 від 14.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 періоди роботи з 1 квітня 2019 року по 2 жовтня 2019 року на посаді головного технолога шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 3 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 25 березня 2020 року по 11 травня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки головного інженера шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12 травня 2020 року по 3 вересня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 4 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року на посаді виконуючий обов`язки директора шахти ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 30 вересня 2020 року по 4 грудня 2020 року на посаді заступник директора з виробництва ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 7 грудня 2020 року по 1 лютого 2022 року на головний технолог ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 2 лютого 2022 року по 30 вересня 2023 року на посаді майстром гірничим підземної дільниці ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. (тисячу гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський