Справа № 160/30042/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 160/30042/23

адміністративне провадження № К/990/23983/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі №160/30042/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Водянська виправна колонія (№146)» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Державної установи «Водянська виправна колонія (№146)», в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо несплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 15 вересня 2023 року (дати видачі наказу Міністерства юстиції України №1502/к від 15 вересня 2023 року) по теперішній час;

- зобов`язати Міністерство юстиції України негайно врегулювати питання оплати праці (служби) щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, відповідно до наказу Міністерства юстиції України №925/5 - 2018 «Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально - виконавчої служби України»;

- стягнути з Державної установи «Водянська виправна колонія (№146), правонаступника ДУ «Широківський виправний центр (№75)», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України, в частині неврегулювання питання виплати грошового забезпечення за період з 15 вересня 2023 року (з дня винесення наказу Міністерства юстиції №1502/К) до дня ухвалення рішення суду, з розрахунку 928,16 грн. за кожен календарний день. Станом на дату подання позову стягненню підлягає 57 545,92 грн;

- допустити негайне виконання рішення суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неврегулювання питання про оплату праці (служби) ОСОБА_1 за період з 15 вересня 2023 року по 11 грудня 2023 року;

- зобов`язано Міністерство юстиції України врегулювати питання про оплату праці (служби) ОСОБА_1 за період з 15 вересня 2023 року по 11 грудня 2023 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» №925/5-2018 від 23 березня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за №377/31829;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року змінено.

Доповнено мотивувальну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року обставинами встановленими судом апеляційної інстанції щодо судового контролю та примусового виконання рішення суду у справі № 160/25710/21.

Виключино абзац другий резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року визначено, що на користь ОСОБА_1 з Державної установи «Водянська виправна колонія (№146) підлягає стягненню виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді замість середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року залишено без змін.

21 червня 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі №160/30042/23.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник зазначає про наявність підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, визначеної у пункті 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення конкретної норми права щодо застосування якої відсутній такий висновок. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Утім, подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник конкретно не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, щодо питання застосування якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.

Не вказавши конкретну норму права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду , скаржник, як наслідок, належно не обґрунтував у чому саме полягала посилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосування норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна була застосовуватися.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про зупинення виконання судових рішень Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі №160/30042/23 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя О.Р. Радишевська