Справа № 200/1051/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року справа №200/1051/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі № 200/1051/24 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, з урахуванням доплати за вислугу років, матеріальної допомоги за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року, січень 2024 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2102 грн;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року, січень 2024 року, матеріальну допомогу, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн, січень 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку за вислугу років від посадового окладу за листопад грудень 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн, січень 2024 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за листопад- грудень 2023, січень 2024 року, матеріальної допомоги, доплати за вислугу років, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року у сумі 2684,00 грн, на 1 січня 2024 року 3028,00 грн відповідно, згідно ст.136 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

В обґрунтування позову зазначила, що є суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області, отримує суддівську винагороду згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402, яка складається з посадового окладу та доплати за вислугу років у розмірі 30%, розмір якої визначається у відсотках до посадового окладу судді.

Проте, розмір її суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом № 1402, оскільки за листопад 2023 року січень 2024 року ТУ ДСА здійснювало нарахування суддівської винагороди та матеріальної допомоги, виходячи з прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн, як це визначено Законом про Державний бюджет, тоді як на 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум - 2684 грн, на 1 січня 2024 року 3028 грн.

Такі дії відповідача є протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, з урахуванням доплати за вислугу років, за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2102 грн.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року, з урахуванням доплати за вислугу років, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн, з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за листопад- грудень 2023, січень 2024 року доплати за вислугу років, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних , розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року у сумі 2684,00 грн, на 1 січня 2024 року 3028,00 грн відповідно, згідно ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з відсутності доказів, що позивачу в спірний період виплачувалася матеріальна допомога.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що в матеріалах справи наявні довідки-розрахунки, складені ТУ ДСА, які свідчать, що в січні 2024 року позивачу нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення.

В частині задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року апеляційна скарга ТУ ДСА в Донецькій області повернута апелянту.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області на підставі Указу Президента України від 12.03.2012 № 193/2012 Про призначення суддів.

Зарахована до штату цього суду згідно з наказом від 05.04.2012.

Відповідно до Указу Президента від 17.05.2019 № 239/2019 призначена на посаду судді безстроково та отримує суддівську винагороду згідно з ч. 2 ст. 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, яка складається з посадового окладу та доплати за вислугу років у розмірі 30%, розмір якої визначається у відсотках до посадового окладу судді.

Згідно з Рішенням Голови Верховного Суду від 21.10.2022 відряджена до Дружківського міського суду Донецької області, у зв`язку зі зміною підсудності розгляду справ Артемівським міськрайонним судом Донецької області (відповідно до розпорядження № 61 від 21.10.2022 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану).

Наказом Голови Дружківського міського суду Донецької області від 23.11.2022 № 22-к зараховано суддю ОСОБА_1 до штату Дружківського міського суду Донецької області з 23.11.2022, вважається такою, що приступила до здійснення правосуддя в Дружківському міському суді Донецької області з 23.11.2022.

Відповідно до наданої ТУ ДСА в Донецькій області довідки-розрахунку № 04-418/24 від 29.02.2024 за листопад - грудень 2023 року розмір посадового окладу позивача становив 63 060 грн.

Згідно із наданою ТУ ДСА в Донецькій області довідкою-розрахунком № 04-419/24 від 29.01.2024 встановлено, що розмір посадового окладу позивача за січень 2024 року також становив 63 060 грн, матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу визначена в розмірі 63 060 грн.

У вказаних довідках наведено розрахунок суддівської винагороди, розрахованої виходячи із прожиткового мінімуму 2684,00 грн (за період з 1 листопада по 31 грудня 2023 року), та виходячи із прожиткового мінімуму 3028,00 грн (за січень 2024 року).

Таким чином, обчислення суддівської винагороди позивачу з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року та січень 2024 року проведено у відповідності до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн (2102 грн х 30 = 63 060 грн).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо матеріальної допомоги, виходив з того, що довідки-розрахунки від 29.02.2024, від 29.01.2024 не містять інформації про виплату позивачу матеріальної допомоги за листопад - грудень 2023 року, січень 2024 року.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

На підставі частини першої статті 136 Закону № 1402 суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Отже, виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть, а розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України від 9 листопада 2023 року № 3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб 3028 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15 липня 1999 року № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас статтею 7 Закону № 1082-IX разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 гривень.

До 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону № 1402-VIII.

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у цій справі, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закон № 1082-IX фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Закон № 1082-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). У межах касаційного перегляду судових рішень в цій справі колегія суддів звертає на нього увагу у сукупності з іншою аргументацією, про яку йдеться вище.

Отже, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 12 липня 2023 року в справі № 140/5481/22, а також в постановах від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від 22 червня 2023 року у справі № 400/4904/21.

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2589 грн) Законом № 2710 на 01 січня 2024 року (2920 грн) Законом № 3460 на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі статті 7 Законів № 2710 та № 3460 є неправомірним.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, передбачена ч. 1 ст. 136 Закону № 1402 виплачується в розмірі посадового окладу судді, тому розмір допомоги також повинен розраховуватися, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Як свідчить довідка-розрахунок № 04-419/24 від 29.01.2024, складена ТУ ДСА в Донецькій області, розрахунковий листок ОСОБА_1 за січень 2024 року, позивачу у січні 2024 року виплачений додатковий оклад (матеріальна допомога) в розмірі посадового окладу судді (63 060 грн), яка розрахована, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

З огляду на вищевикладене, такі дії відповідача є протиправними, а тому ТУ ДСА в Донецькій області зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу, отриману в січні 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

В свою чергу, Державна судова адміністрація України зобов`язана здійснити фінансування ТУ ДСА в Донецької області недоплаченої матеріальної допомоги, отриманої у січні 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028 грн згідно із ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з прийняттям постанови в цій частині про задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі № 200/1051/24 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі № 200/1051/24 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування на виплати матеріальної допомоги.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати на виплатити матеріальну допомогу задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги у січні 2024 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (, адреса: 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну допомогу, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України коштів для проведення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) недоплаченої матеріальної допомоги, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028 грн відповідно до ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі № 200/1051/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 липня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко