Справа № 480/6637/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 р. Справа № 480/6637/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми по справі № 480/6637/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної митної служби України, в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA805000/2022/000121/2 від 12.09.2022;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA805020/2022/000315 від 12.09.2022.

В обґрунтування позову зазначила, що 02.08.2022 до Сумської митниці прибув вантаж з її особистими речами, які були у використанні. Відповідно до висновку експерта Сумського відділення ХННЦ ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса станом на дату проведення дослідження загальна вартість ввезених речей становить 933 Євро. Вартість транспортування становила 200 Євро. 18.08.2022 позивач сплатила за митне оформлення товарів 11450 грн. Позивач зауважила, що у зв`язку із ввезенням особистих речей, які перебували у використанні, вона правомірно надала митному органу фактуру-проформу, специфікацію, висновок експертизи та документи, що подавались митному органу у країні експортування. Проте, 12.09.2022 року відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості, оцінка була проведена за одиницю виміру у кілограм. Загальна вартість товарів визначена у 6024,04 Євро. Відповідач зазначив, що надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, а саме відсутні платіжні документи, що ставить під сумнів достовірність заявленої митної вартості. Також у рішенні відповідачем зазначено про неможливість використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів через відсутність такої цінової інформації. При цьому, митна вартість була відкоригована за інформацією, наявною у ресурсах митниці щодо митного оформлення товару, імпортованого у час, максимально наближений до часу імпортованого позивачем.

Отже, з рішення про коригування митної вартості слідує, що митний орган застосував другорядний метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, але при цьому сам визнав відсутність цінової інформації щодо вартості аналогічних (подібних) товарів, та послався на дані єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України.

При цьому в рішенні Сумської митниці про коригування митної вартості взагалі не вказано, в чому полягає необ`єктивність та недостатність поданих позивачем документів, а саме: фактури-проформи, специфікації, висновку експертної установи, документів, що подавались митному органу в країні експортування. Зазначено лише про те, що ставиться під сумнів достовірність митної вартості товару, та дається оцінка експертному висновку.

Картка відмови, складена відповідачем, не містить умов, визначених саме МК України, які не були виконані позивачем, мається лише посилання на Порядок № 651 та рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, позивач вважає рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації протиправними.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від № UA805020/2022/000315 від 12.09.2022 та рішення № UA805000/2022/000121/2 про коригування митної вартості товарів від 12.09.2022.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України (40024, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова 24, ) витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. та 1984 ( одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що 08.09.2022, ВМО «Центральний» митного поста «Суми» прийнята до митного контролю та оформлення у митному режимі «імпорт» митна декларація № UA805020/2022/009909 на товари:

товар 1 : спальний гарнітур, колекції Aida, торгової марки Camelgroup, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 0,63 євро/кг;

товар 2: комплект м`яких та напівм`яких меблів для вітальні, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 1,83 євро/кг. Відомості щодо торгової марки, матеріалу та країни-виробника відсутні;

товар 3: стілець з м`яким сидіння, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 1,31 євро/кг. Відомості щодо торгової марки, матеріалу та країни-виробника;

товар 4: матрац ортопедичний, торгової марки Теncel, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 2,37 євро/кг;

товар 5: килим для підлоги, торгової марки NOURISON, колекції Ashton House, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 2,30 євро/кг;

товар 6: килимові доріжки, торгової марки NOURISON, колекції Ashton House, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 2,66 євро/кг;

товар 7: килим для підлоги, колекції SICILIA, торгової марки Jutex, що використовувався (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 1,66 євро/кг;

товар 8: білизна постільна (наматрацник), (код товару згідно з УКТЗЕД ) з рівнем митної вартості 20,16 євро/кг.

Митна вартість товарів заявлялась декларантами самостійно, за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості товарів, що підтверджується графою 43 МД №UA805020/2022/009909 від 08.09.2022 року.

Під час здійснення процедур митного контролю програмно-інформаційним модулем «АСУР» АСМО «Інспектор» за митною декларацією від 08.09.2022 №UА805020/2022/009909, згенеровано наступні форми митного контролю за кодами: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з коментарем: По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 31.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.

ВМО «Центральний» митного поста «Суми» до спеціалізованого підрозділу було надіслано запит про те, що встановлено ризики заниження митної вартості товарів, заявлення декларантом митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка на час митного оформлення у митниці (цінова бази єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби), а також, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари а саме: відсутні платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі), що ставить під сумнів достовірність митної вартості товару заявленої до митного оформлення та передбачено частиною першою ст. 368 МКУ.

Отже, здійснивши аналіз поданого декларантом позивача пакету документів та виявивши зазначені вище невідповідності, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів (скріншот наявний в матеріалах справи): касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які підтверджують фактурну вартість та час придбання оцінюваного товару. Також було повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Митного Кодексу України декларант за власним бажанням може надати інші додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом було повідомлено, що на Ваш запит щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості вантажу - меблі та речі бувші у вжитку, повідомляємо, що при декларуванні даних товарів до митного органу за МД № UА805020/2022/009909 від 09.09.2022 було надано у якості документа, що підтверджує заявлений рівень митної вартості - висновок експерта №2684/2690-2701, який видано ІНСТИТУТОМ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ. ЗАСЛ. ПРОФ. М.С. БОКАРІУСА. Інших додаткових документів надати на даний час немає можливості.

Відповідач зауважив, що за інформацією Висновку експерта №2684/2690-2701 від 08.09.2022 щодо проведення експертного товарознавчого дослідження, термін придбання та експлуатації комплекту меблів для житлової кімнати, що використовувався становить 11 років (за результатами візуального обстеження майна та відомостей замовника щодо строку експлуатації майна). Разом з тим, експертом зазначено, що документальні відомості щодо дати придбання та вартості товару відсутні.

Відсутність необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі наявної інформації щодо митного оформлення товарів імпортованих у час максимально наближений до часу імпорту оцінюваних партій товару.

Позивач не скористалась правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 02.08.2022 позивачем подано до Сумської митниці митну декларацію UА 305090/2022/2957 та заявлено до митного оформлення особисті речі, бувші у використанні: двуспальне ліжко, матрац, 2 приліжкові тумби, комод, дзеркало, стілець із м`яким сидінням, шафа, крісло м`яке, 2 м`яких дивани, м`який пуф, тумба, 2 килими та 2 килими малих. До декларації додано фактуру-проформу, специфікацію. Самостійно визначена декларантом загальна вартість товарів - 800 Євро. (а.с. 22-25).

На вимогу митниці про подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості додатково було надано висновок експерта за результатами товарознавчого дослідження від 16.08.2022, відповідно до якого загальна ринкова вартість товарів становить 933 Євро. Крім цього, декларантом повідомлено відповідачу, що витрати на транспортування товарів до пункту пропуску на кордоні України склали 200 Євро (а.с. 26-39). Позивачем сплачено митні платежі у розмірі 11450 грн. (а.с. 40).

Після розгляду наданих документів Сумською митницею 12.09.2022 винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 12.09.2022 № UA805020/2022/000315. Крім того, 12.09.2022 відповідачем винесено рішення № UA805000/2022/000121/2 про коригування митної вартості товарів, загальна вартість товарів визначена митним органом у розмірі 6024,04 Євро.

З копії рішення вбачається, що підставою для витребовування додаткових документів відповідач вважає факт неподання декларантом документів на підтвердження фактично сплачених за товар коштів: касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі. Вартість товарів визначена за резервним методом через відсутність необхідної інформації та неможливість застосування інших методів визначення митної вартості (а.с. 42-46).

Не погодившись із карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від № UA805020/2022/000315 від 12.09.2022 та рішенням № UA805000/2022/000121/2 про коригування митної вартості товарів від 12.09.2022, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Сумською митницею не доведено правомірності прийнятих 12.09.2022 картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA805020/2022/000315 та рішення № UA805000/2022/000121/2 про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний, перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

Судовим розглядом встановлено, що 02.08.2022 позивачем подано до Сумської митниці митну декларацію UА 305090/2022/2957 та заявлено до митного оформлення особисті речі, що були у вжитку: ліжко, матрац, 2 приліжкові тумби, комод, дзеркало, стілець із м`яким сидінням, шафу, крісло м`яке, 2 м`яких дивани, м`який пуф, тумбу, 2 килими та 2 килими малих.

До митної декларації та додатково на запит митниці, позивачем було надано: рахунок-проформа (Proforma invoice) № 1/2022 від 26.07.2022; Декларація про походження товару (Declaration of origin) Специфікація до інвойсу № 1 від 26.07.2022, Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UА805020.2022.009540 від 30.08.2022, Рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД КТ-UА-2022 від 02.09.2022, Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) UА805020.2022.009104 від 19.08.2022, Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА805020/2022/000309 від 08.09.2022; некласифікований комерційний документ Специфікація до інвойсу № 1 від 26.07.2022; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Висновок експерта № 2684/2690-2 від 16.08.2022; Договір про надання послуг митного брокера № 151-22 від 15.08.2022; Висновок про походження товару або акт експертизи виданий уповноваженим органом № 2684/2690-2701 від 16.08.2022; Інші некласифіковані документи: заява від 08.09.2022, платіжний документ від 18.08.2022, транспортні витрати від 08.09.2022; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 2235/ЗЕД/7.24-28.7 від 04.08.2022; копія митної декларації країни відправлення №22SK5265ЕХ23013401 від 27.07.2022; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № 0.10.2019; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UА805020.2022.009909 від 08.09.2022.

Отже позивачем, окрім іншого, була надана фактура-проформа. Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України рахунок-проформа (інвойс) є документом, що підтверджує митну вартість щодо товарів, які не є об`єктом купівлі-продажу.

Положеннями п. 8 ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями є документом, що може бути поданий декларантом на підтвердження митної вартості у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За заявою ОСОБА_1 судовим експертом Сумського відділення ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України проведено товарознавче дослідження товарів, які були зазначені у митній декларації. Відповідно до висновку за результатами товарознавчого дослідження від 16.08.2022 найбільш ймовірна ринкова вартість майна, яке ввозиться згідно специфікації № 1 до інвойсу № 1/2022 від 26.07.2022 , яке перебувало у використанні, строк експлуатації 11 років, а саме: 1) спального гарнітуру, країна виробництва Італія з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, комоду, туалетної тумби, шафи: 2) м`яких та напівм`яких меблів з двох диванів, крісла, банкетки, матрацу, стільця; 3) чотирьох килимів становить 933 Євро (а.с. 26-37).

Відповідач, аналізуючи висновок експерта, зазначив, що розрахунки проведено виходячи з заявленої тривалості використання у 11 років (за результатами візуального обстеження майна та відомостей замовника щодо строку експлуатації майна) при тому, що відомості про дату придбання та вартості товару відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку експертом дійсно зазначено про відсутність документального підтвердження дати та вартості придбання. Разом з тим, з висновку також вбачається, що експертом крім дослідження наданих документів, проведено візуальне обстеження предметів, зазначених у митній декларації. В ході обстеження виявлено дефекти експлуатації: відколи на краях деталей корпусу, відшарування облицювального матеріалу на окремих ділянках, тріщини, забруднення та вигорання оббивки, потертості дерев`яних поверхонь, забруднення, втрата яскравості фарб, прим`ятість та пошкодження ворсової поверхні, тощо. Саме за результатами обстеження зроблено висновок про відповідність стану речей заявленому терміну їх експлуатації у 11 років. Подальший розрахунок ринкової вартості проведено з урахуванням зносу досліджуваного майна, відомостей щодо часу експлуатації майна та результатів візуального обстеження стану об`єктів дослідження, маркетингового дослідження пропозицій європейського ринку, у тому числі країни-імпортеру, пропозиції до продажу на вторинному ринку бувших у використанні ідентичних виробів.

В свою чергу відповідач, фактично не прийнявши до відома висновок товарознавчого дослідження, ніякими доказами його не спростував, не зазначив у чому полягає його неправильність.

Колегія суддів звертає увагу на те, що товарознавче дослідження проведено Сумським відділенням ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, який є державною судово-експертною установою, тобто спеціалізованою експертною організацією у розумінні п. 8 ч. 3 ст. 53 МК України. Виконання дослідження доручено особі, яка має спеціальні знання і кваліфікацію експерта якої підтверджено у встановленому порядку. Експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384, ст. 385 КК України.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, підстави не довіряти висновку за результатами товарознавчого дослідження у суду відсутні. Відповідачем не доведено правомірності рішення про неможливість використання висновку товарознавчого дослідження для визначення митної вартості товарів.

З копії рішення про коригування митної вартості вбачається, що через відсутність необхідної інформації та неможливість у зв`язку з цим визначити митну вартість за іншими методами, коригування проведено з використанням резервного методу визначення митної вартості. Для цього використано наявну у митного органу інформацію щодо митного оформлення товарів, імпортованих у час максимально наближений до часу імпорту оцінюваних товарів. Відповідачем наведено посилання на ряд митних декларацій із зазначеною інформацією, при цьому вартість товарів зазначена у євро за кілограм ваги (а.с. 70).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. b) Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або iз порівнюваними кількостями, або iз кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

Як було зазначено, позивачем було заявлено до митного оформлення меблі та килимові вироби, які раніше перебували у користуванні. Відповідачем надано витяги з інформаційної бази митниці АСМО щодо митних декларацій, відображених ним у рішенні про коригування митної вартості (а.с. 81-86). З наданих матеріалів вбачається, що було проведено митне оформлення меблів та килимових виробів, які за найменуванням є подібними до ввезених позивачкою. При цьому будь-які відомості про те, що товари, митне оформлення яких проведено, раніше були у використані, у наданих витягах відсутні. Тобто, відповідачем порівнювалась вартість нових та уживаних товарів. Як зазначено у висновку товарознавчого дослідження експертом, використання товарів значно впливає на їх ринкову вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що умови імпорту товарів за митними деклараціями, які використані відповідачем при коригуванні митної вартості не є співставними. Доказів врахування цих обставин та відповідного коригування вартості відповідачем не надано.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №810/4296/16 вказав: у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів .

Проте, приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом 2 ґ (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за обраним ним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Крім того, вимоги вказаних вище статей МК України зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено, чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.

Колегія суддів зазначає, що відомості з інформаційних баз даних, в даному випадку АСУР, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом документи.

Спрацювання профілів ризиків АСУР та наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави, не може бути самостійною підставою для відмови у прийняття заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.

У зв`язку з наведеним доводи, які зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару.

Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Такі дії відповідача є порушенням частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Сумською митницею не доведено правомірності прийнятих 12.09.2022 картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від № UA805020/2022/000315 та рішення № UA805000/2022/000121/2 про коригування митної вартості товарів, а отже вимоги про визнання їх протиправними та скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року по справі № 480/6637/22 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі № 480/6637/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко