Справа № 400/2080/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/2080/24

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О. Дата і місце ухвалення: 24.04.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.02.2024р. №95 про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 усіх періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 22.07.1981р. та усіх періодів роботи згідно з трудовою книжкою ТК-ІІІ від 09.03.2010р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення з 08.02.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що при досягненні пенсійного віку та наявності страхового стажу, визначених ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 08.02.2024р. звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідну заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області та рішенням від 15.02.2024р. №95 їй відмовлено у призначені пенсії з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу. Таке рішення ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до її страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та окремі періоди роботи, відомості про які зазначені в трудовій книжці заявника. Загалом ГУ ПФУ в Хмельницькій області при вирішенні питання про призначення пенсії незаконно не врахувало до страхового стажу ОСОБА_1 10 років 7 місяців 8 днів, чим позбавило позивача права на пенсійне забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.02.2024р. №95.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу:

- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- період роботи з 22.08.1979р. по 30.06.1980р.;

- періоди роботи з 01.05.2005р. по 31.05.2005р., з 01.10.2005р. по 20.09.2006р., з 01.01.2024р. по 31.01.2024р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2024р. про призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн., сплачений квитанцією №ТХ2Х-9НМ7-Е836-7А45 від 05.03.2024р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 24.04.2024р. у відповідній частині, з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 усіх періодів роботи згідно з трудовою книжкою ТК-ІІІ від 09.03.2010р. та призначити їй пенсію за віком з дати звернення з 08.02.2024р.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача періодів її роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно з трудовою книжкою ТК-ІІІ від 09.03.2010р. ОСОБА_1 зазначає, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в Російській Федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (роботи ОСОБА_1 в РФ). За іноземних осіб, які працювали на території РФ, страхові внески за них роботодавцями не вносилися в силу вимог чинного за відповідній території законодавства.

Також, апелянт посилається на те, що покладання судом на ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком не можна вважати ефективним способом захисту її порушеного права, враховуючи, що у такому випадку не відбулося остаточне вирішення спору.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08.02.2024р. звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.02.2024р. №95 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на тій підставі, що у неї відсутній необхідний страховий стаж роботи, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: її страховий стаж становить 25 років 03 місяці 06 днів при необхідному страховому стажі не менше 29 років.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки неможливо прочитати прізвище матері в документі;

- період роботи з 22.08.1979р. по 30.06.1980р. згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 22.07.1981р., оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою, яка не відповідає періоду роботи, також даний запис передує даті видачі трудової книжки;

- періоди роботи з 01.05.2005р. по 31.05.2005р., з 01.10.2005р. по 20.09.2006р., з 01.01.2024р. по 31.01.2024р., оскільки відсутня сплата внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- періоди роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р., згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 09.03.2010р., оскільки організації знаходяться на території російської федерації.

У рішенні від 15.02.2024р. №95, також, зазначено, що для зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку необхідно надати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 22.08.1979р. по 30.06.1980р. - уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів, та відомості про реорганізацію підприємства.

Дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату 24.07.2025р.

Не погоджуючись з правомірністю відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.02.2024р. №95 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії з підстав відсутності у неї необхідного страхового стажу. Суд зазначив, що до страхового стажу позивача територіальним органом ПФУ незаконно не враховано періоду догляду позивачем за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а також періоди роботи заявника з 22.08.1979р. по 30.06.1980р., з 01.05.2005р. по 31.05.2005р., з 01.10.2005р. по 20.09.2006р. та з 01.01.2024р. по 31.01.2024р.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржено в апеляційному порядку.

Поряд з цим, суд першої інстанції визнав правомірним не зарахування ГУ ПФУ в Хмельницькій області до страхового стаду ОСОБА_1 періодів її роботи у Російській Федерації, зазначивши, що постановою КМУ від 29.11.2022р. №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з Угоди, укладеної 13.03.1992р. А відтак, у відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про міжнародні договори в Україні», припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії. Суд зазначив, що оскільки при призначенні пенсії орган ПФУ застосовує законодавство чинне на момент такого призначення, тому для врахування до стажу ОСОБА_1 періодів її роботи у РФ немає правових підстав.

Саме у вказаній частині ОСОБА_1 оскаржила рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, а тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів переглядає таке рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р. (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Сторонами у справі не заперечується, що разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу ПФУ трудову книжку серії НОМЕР_2 від 09.03.2010р., в якій містяться записи про періоди її роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації.

Відмовляючи в зарахуванні відповідних періодів роботи позивача до страхового стажу ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Хмельницькій області, з яким погодився суд першої інстанції, виходило з того, що з 01.01.2023р. Російська Федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. Також, суд зазначив, що Україна вийшла з вказаної Угоди на підставі постанови КМУ від 29.11.2022р. №1328, у зв`язку з чим на осіб, які працювали в Росії після 01.01.1992р., не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку.

Колегія судів не погоджується з таким висновком відповідача та суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст.5 Угоди).

Відповідно до ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно ч.3 ст.6 Угоди обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022р. №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з вищезазначеної Угоди.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022р.

Отже, до набрання чинності Постановою №1328 Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Згідно п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Враховуючи наведені положення Угоди, а також, оскільки спірний стаж позивача набутий нею у 2010-2020 р.р. в період чинності Угоди в сфері пенсійного забезпечення, як для України, так і для РФ, тому колегія суддів доходить висновку, що припинення участі РФ в Угоді, як і прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022р. №1328 про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, не є підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи ОСОБА_1 на території РФ до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, як такого, що набутий позивачем до ухвалення вказаних рішень.

На час набуття позивачем трудового стажу у спірні періоди вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо зарахування періодів роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. до стажу, що дає право на призначення пенсії, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у відповідній частині є таким, що ґрунтується на не правильному застосуванні норм матеріального права.

Що ж до тверджень ОСОБА_1 про обрання судом першої інстанції не ефективного способу захисту її прав та її вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити їй пенсію за віком з дати звернення з 08.02.2024р., колегія суддів зазначає наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Приймаючи рішення від 15.02.2024р. №95 орган ПФУ не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

До того ж, у судовому рішенні у даній справі судом чітко визначено періоди, які підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , однак встановлення їх достатності для призначення пенсії за віком належить до повноважень органу ПФУ. Відповідні повноваження відповідач реалізує при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії з обов`язковим врахуванням висновків суду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, наразі відсутні підстави вважати, що обраний судом спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах є не ефективним.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 24.04.2024р. підлягає скасуванню в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів її роботи на території Російської Федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.03.2010р., з ухваленням по справі в цій частині нового судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін.

Судові витрати розподіляються за правилами ст.139 КАС України.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року скасувати в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи на території Російської Федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.03.2010р.

Ухвалити в цій частині по справі нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 09.03.2010р.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 908,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 липня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук