Справа № 160/10589/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах і пільгових розмірах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 періоди роботи:
з 02.06.2003 по 01.01.2004 у ТОВ «Альянс» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею;
з 24.09.2018 по 11.12.2018 у ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» на посаді машиніста підземних установок;
з 12.12.2018 по 01.08.2019 у ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею;
з 01.01.2022 по 01.07.2022 на ВСП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» Міністерства енергетики України на посаді прохідника з повним робочим днем під землею;
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівника, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.03.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії не враховано наявність в трудовій книжки записів щодо роботи позивача у тому числі і за професіями, що дають право на отримання пільгової пенсії і протиправно не зараховано всіх періодів роботи позивача, посилаючись на відсутність уточнюючої довідки щодо роботи позивача на підконтрольній території.
15.05.2024 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає, що у позовних вимогах слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Відповідно до пункту 18, 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» зі змінами від 27.09.2022 №1058 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку (коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивачу не враховано до спеціального стажу періоди роботи з 04.07.2022 по 18.07.2022 на посаді учень прохідника (відсутні спуски в шахту) та з 24.09.2018 по 01.08.2019 (не надано довідку про пільговий характер роботи на підконтрольній території).
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Зареєстроване місце проживання особи: АДРЕСА_1 .
Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .
Позивач 01.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсійним фондом зазначено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, пільгова довідка, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 36 років 9 місяців 24 дні.
Пільговий стаж роботи (роботи підземні, професії за постановою №202 (25)) враховано на підставі довідки від 01.03.2024 №197 та відповідно відомостей по спеціальному стажу ЗПЗ014А2, підприємство розміщується на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній) та складає 23 роки 1 місяць 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не враховано до спеціального стажу періоди роботи з 04.07.2022 по 18.07.2022 на посаді учень прохідника (відсутні спуски в шахту) та з 24.09.2018 по 01.08.2019 ( не надано довідку про пільговий характер роботи на підконтрольній території).
ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відповідач, не погоджуючись із рішенням відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, звернувся з позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною 5 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до ч. 6 ст.114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.
Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За визначенням у ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №58).
Спірним є питання не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи: з 02.06.2003 по 01.01.2004, з 24.09.2018 по 11.12.2018, з 12.12.2018 по 01.08.2019, з 01.01.2022 по 01.07.2022, що вбачається з рішення Пенсійного фонду і форми РС-право.
Відповідно до записів з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 02.12.2002 ОСОБА_1 02.06.2003 переведений прохідником з повним робочим днем під землею у ТОВ «Альянс» відповідно до наказу №36 від 02.06.2003 (запис №2);
На підставі наказу №22 від 31.03.2003 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, Список №1;
01.01.2004 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №4 від 01.01.2004 (запис №4);
24.09.2018 прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на ділянці ПР-4 у ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» відповідно до наказу №2044к від 21.09.2018 (запис №12);
12.12.2018 переведений прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею на ділянці ПР-4відповідно до наказу №2701 від 11.12.2018 (запис №13);
01.08.2019 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №1965к від 01.08.2019 (запис №14);
19.08.2019 прийнятий прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем під землею у ВСП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» відповідно до наказу №276к від 19.08.2019 (запис №15).
Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_2 від 04.07.2022, ОСОБА_1 04.07.2022 прийнятий учнем прохідника на дільницю підготовчих робіт з повним робочим днем під землею у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відповідно до наказу №126/39 від 01.07.2022 (запис №1);
19.07.2022 переведений прохідником 5 розряду на дільницю підготовчих робіт з повним робочим днем під землею відповідно до наказу №142/2 від 25.07.2022.
На підтвердження роботи у періоди з 24.09.2018 по 11.12.2018; з 12.12.2018 по 01.08.2019, позивачем була також надана довідка ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній від18.03.2024 №1-4/730.
Суд також звертає увагу на те, що з форми РС-право вбачається, що період роботи позивача з 01.01.2022 по 01.07.2022 на ВСП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» Міністерства енергетики України за професією прохідника з повним робочим днем під землею взагалі не врахований відповідачем.
Копія трудової книжки, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача і підтверджує його роботу у спірні періоди. При цьому, позивач не відповідає за недоліки оформлення трудової книжки.
Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.
Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на відсутність довідок, підтверджуючих стаж роботи на підконтрольній території.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку №637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюються у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Зі змісту п. 18 Порядку №637 вбачається, що такими територіями є тимчасово окуповані Російською Федерацією, райони проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Згідно частин 1, 2 ст. 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
Згідно частин 1-3 ст. 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
З 03.07.2022 м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Северодонецького району Луганської області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами) є тимчасово окупованою територією російською федерацією.
Відтак позивач позбавлений об`єктивної можливості отримання уточнюючих довідок.
Відносно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).
Статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
До того ж відповідач у спірному рішенні помилково вказав про необхідність надання довідки про пільговий характер роботи на підконтрольній території з 24.09.2018 по 01.08.2019.
Як зазначено вище, позивачем за вказаний період була надана така довідка.
Зважаючи, що в рішенні відповідач посилається на норми пунктів 18, 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якими визначено порядок підтвердження стажу у разі коли підприємство знаходиться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або розташованої в зоні воєнних (бойових дій) , суд приходить до висновку, що відповідач мав на увазі надати довідку про пільговий характер роботи на непідконтрольній території України за період роботи позивача з 01.01.2022 по 01.07.2022 на ВСП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» Міністерства енергетики України.
Суд зазначає за даними довідки ОК-5 за спірні періоди роботи позивача з 02.06.2003 по 01.01.2004, з 24.09.2018 по 11.12.2018, з 12.12.2018 по 01.08.2019 і з 01.01.2022 по 01.07.2022 страхувальниками: ТОВ «Альянс», ВСП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» Міністерства енергетики України, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля`т були сплачені страхові внески.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Управління Пенсійного фонду розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на теперішній час ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: «кожного повного року роботи гірником очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці».
Крім того, Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», у якій є Додаток, який містить перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами, серед яких є роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Постанова КМУ №81 від 22.02.1992 на даний час залишається чинною.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України №1209-27 від 12.09.2018 року до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування враховують роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Як встановлено судом, пільговий стаж позивача становить більше 10 років в умовах підземних робіт, а тому в даному випадку положення Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 року щодо додаткового зарахування за кожний повний рік роботи за провідною професією позивача з повним робочим днем в шахті за 01 рік 03 місяці підлягають застосуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача зарахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

Вказані вимоги є передчасними, оскільки вказаним діям передує належний розгляд заяви про призначення пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №44849320 від 18.04.2024.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії-задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, 8) зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і пільгових розмірах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, періоди роботи:

з 02.06.2003 по 01.01.2004 у ТОВ «Альянс» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею;

з 24.09.2018 по 11.12.2018 у ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» на посаді машиніста підземних установок;

з 12.12.2018 по 01.08.2019 у ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею;

з 01.01.2022 по 01.07.2022 на ВСП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» Міністерства енергетики України на посаді прохідника з повним робочим днем під землею.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, 8) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 01.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівника, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона