Справа № 440/7504/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 р. Справа № 440/7504/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 21.11.23 у справі №440/7504/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації, в якому просила суд: визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332; зобов`язати Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації призначити ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 та провести відповідні виплати.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7504/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі №440/7504/23 і ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації у Полтавській області задовольнити, визнавши протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації у Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 та зобов`язавши Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації у Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, та провівши відповідні виплати.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому вказане рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги її обґрунтування та письмові докази, які містилися в адміністративному позові, а надано перевагу запереченням відповідача, які не ґрунтувались на чинному спеціальному законодавстві України. Крім того, вказує, що судом першої інстанції проігноровано, та не взято до уваги судову практику, що склалася в правовідносинах по аналогічному спору в постанові Верховного суду від 14.06.2023 у справі №160/12308/22. Зазначає, що вона має право на отримання з 01.05.2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації направило листа до Другого апеляційного адміністративного суду, в якому заперечуючи проти вимог позивача, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, просила у задоволенні останніх відмовити.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа з 24.04.2015, що підтверджується довідкою від 24.04.2015 № .

11.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації із заявою про призначення з 01.05.2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Листом від 22.05.2023 Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав виплати допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, посилаючись на те, що станом на 01.03.2022, позивач не отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

ОСОБА_1 , вважаючи протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, звернулася з позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на отримання допомоги згідно Порядку №332, норми якого діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ст.1 Закону України від 20.10.2014 за №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі по тексту - Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті Закону №1706-VII).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно із частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком №505, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22.03.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 був затверджений Порядок №332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність постанова №505.

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204-р.

Згідно із пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови № 505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20.05.2022 заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Проаналізувавши положення пунктів 2 та 3 Порядку №332, колегія суддів дійшла до висновку про те, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р.

При цьому, у разі якщо внутрішньо переміщена особа станом на 01.03.2022 року отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, допомога на проживання, яка передбачена Порядком №332 призначається автоматично без подання додаткового звернення.

У свою чергу, колегія суддів наголошує, що випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком №332, не надається, законодавець пов`язав з умовою невключення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням №204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24.02.2022 року, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

З матеріалів даної справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа з 24.04.2015 року, що підтверджується довідкою від 24.04.2015 року № (а.с.9).

Згідно вказаної довідки встановлено, що позивач постійно проживала в с. Нікішине, Шахтарського р-ну Донецької обл. і перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 .

З 24.05.2015 року позивачу була призначена допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у т.ч. на оплату житлово - комунальних послуг, згідно постанови №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 року №505.

З 24.04.2016 року ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги.

11.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації із заявою про призначення з 01.05.2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с.10).

Листом від 22.05.2023 року №01-09/931 Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав виплати допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, посилаючись на те, що станом на 01.03.2022 року, позивач не отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (а.с.12).

Колегія суддів зазначає, що Шахтарську міську територіальну громаду Донецької області, де раніше проживала позивач та з якої вона перемістилася, було віднесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) наказом Мінінтеграції від 28.04.2022 року №80.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204 (як у первинній редакції, так і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Донецька область з якої перемістилася позивач міститься у переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка. В даному випадку позивач перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332, а саме: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена у переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204.

Колегія суддів зазначає, що з 01 травня 2022 року виплату допомоги на проживання поширено на усіх внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Порядок №332 (у редакції, чинній з 01 травня 2022 року) не ставив виникнення в особи права на отримання спірної допомоги у залежність від моменту набуття статусу внутрішньо переміщеної особи: до 24 лютого 2022 року чи після цієї дати.

Таким чином, позивач відноситься до осіб, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а тому неї поширюються відповідні положення п.3 Порядку №332, і як наслідок, остання має право на отримання з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а відтак відмова відповідача у ненаданні заявленої позивачем допомоги не відповідає критеріям, визначеним ст.19 Конституції України та ст.2 КАС України.

Наведене вище узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі №160/12308/22.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що позивач не має права на отримання допомоги згідно Порядку №332, які діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин, є необґрунтованими.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, не спростовують наведеного вище.

Таким чином, слід дійти висновку щодо обґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог у даній справі та правових підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії шляхом визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 та зобов`язання Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації призначити ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 та провести відповідні виплати.

Оскільки дана справа є справою незначної складності та такою, що розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі №440/7504/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації призначити ОСОБА_1 з 01.05.2022 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 та провести відповідні виплати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський