Справа № 380/24471/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 рокусправа № 380/24471/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач-1) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 11.09.2023 №20 про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відповідно до заяви від 04.09.2023;

- зобов`язати відповідача-2 перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 , п. п. 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.09.2023 № 179/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 180/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 13-70-05/38-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 09/7.4-22/38 з дня подання заяви - 04.09.2023.

Ухвалою від 23.10.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Вказує, що 04.09.2023 звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, з огляду на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії стаж державної служби позивача складав понад 20 років.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви від 04.09.2023, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 11.09.2023 № 20, яким відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки у заявника відсутній стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та посадові особи Державної митної служби не є державними службовцями.

Позивач вважає протиправним оспорюване рішення пенсійного органу, оскільки після 01.05.2016 право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Із наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги повністю.

07.11.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 04.05.1977 ОСОБА_1 працював в органах митної служби України з 02.09.1992 по 02.09.2022 та йому біли просвоєні спеціальні звання.

Підпунктом 17 пункту 3 статті 3 Закону № 889-VIII визначені органи, на які поширюється дія цього Закону та посади, на які не поширюється дія цього Закону, зокрема: дія Закону № 889-VIII не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів ті працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачене Законом.

Згідно із ч. 3 Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 501 посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник митної служби; 2) державний радник митної служби І рангу; З' державний радник митної служби ІІ рангу, 4) державний радник митної служби III рангу; 5) радник митної служби 1 рангу; 6) радник митної служби II рангу; 7) радиш митної служби ІІІ рангу; 8) інспектор митної служби І рангу; 9) інспектор митної служби II рангу; 10) інспектор митної служби III рангу; 11) інспектор митної служби IV рангу 12) молодший інспектор митної служби.

Відповідач-2 вказує, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 позивачу, як працівнику митної служби присвоювались спеціальні звання, а саме: персональне звання "Інспектор митної служби І рангу", персональне звання "Радник митної служби 3 рангу", персональне звання "Радник ми гної служби 2 рангу", персональне звання "Радник митної справи І рангу", спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу", присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби І рангу". 02.09.2022 позивач звільнений з митних органів у зв`язку з виходом на пенсію.

Враховуючи вказане, віфдповідач-2 вважає, що ОСОБА_1 не має права на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, оскільки відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби період роботи позивача в органах митної служби.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

13.11.2023 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Також вказує, що із записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 12.09.1992 призначений на посаду інспектора митниці та 14.02.1995 присвоєно спеціальне звання "інспектор митної служби 1 рангу". Тривалий час працював в митній службі на певних посадах з черговим присвоєнням спеціальних звань. 22.09.2022 позивач звільнених з митної служби.

Так, відповідач-1 зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 15.08.2012 № 752 затверджений Порядок присвоєння спеціальних звань митної служби України, а також від 23.10.2013 № 839 "Про спеціальні звання органів доходів і зборів".

Займані посади позивача в спірний період роботи не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки позивачу, як посадовій особі митних органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби.

Відтак, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, у період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

09.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти доводів відповідачів, наведених у відзивах. Зазначає, що відзиви жодним чином не спростовують надані позивачем докази, а тому просить позов задовольнити.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, що не заперечується сторонами.

04.09.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 04.09.2023 про перехід на інший вид пенсії, визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.09.2023 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", вказавши, що періоди роботи посадових осіб в митних органах на посадах в період на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Оскільки на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016) ОСОБА_1 не перебував на посаді державного службовця та немає 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби зазначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 -XII "Про державну службу" відсутні.

Не погодившись із рішенням відповідача-1 про відмову у переведенні на пенсію за іншим законом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 від 04.05.1977 серпії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, суд встановив, що відповідно до записів № 14-57 позивач працював на посадах:

Львівська митниця

02.09.1992 призначений інспектором митниці;

08.12.1992 переведений на посаду старшого інспектора митниці;

02.11.1993 переведений на посаду головного інспектора митниці;

04.11.1994 переведений на посаду заступника начальника відділу митних доходів і платежів Львівської митниці;

Прийняв присягу державного службовця

14.02.1995 присвоєно персональне звання "Інспектор митної служби 1 рангу"

Львівська митниця ліквідована. Правонаступником визначена Західна регіональна митниця Державної митної служби України.

31.03.1997 звільнений з посади у зв`язку із ліквідацією Львівської митниці п. 1 ст. 40 КЗпП України;

01.04.1997 призначений на посаду заступника начальника ЗРМ відділу;

Присвоєно персональне звання "Радник митної служби 3 рангу"

28.04.1998 призначений на посаду начальником вантажного відділу № 4 ЗРМ;

24.06.1999 присвоєно персональне звання "Радник митної служби 2 рангу";

14.12.2001 призначений на посаду начальника поштового відділу ЗРМ;

11.06.2003 присвоєно персональне звання "Радник митної служби І рангу";

01.04.2004 присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби 1 рангу";

18.03.2005 звільнений з посади начальника поштового відділу Західної регіональної митниці відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України у порядку переведення у Львівську митницю;

Львівська митниця

21.03.2005 призначений на посаду заступника начальника вантажного відділу № 2 митного поста "Львів вантажний";

11.04.2005 призначений на посаду начальника відділу контролю зав переміщенням товарів;

04.08.2006 переведений на посаду головного інспектора сектора організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

31.12.2006 звільнений із займаної посади відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення і Західну Регіональну митницю;

Західна регіональна митниця

01.01.2007 призначений на посаду головного інспектора організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

20.04.2008 звільнений з займаної посади згідно із п. 5 ст. 34 КЗпП України у порядку переведення у Львівську митницю;

Львівська митниця

01.05.2008 призначений на посаду головного інспектора секретеру організації митного контролю торговому обігу відділу організації митного контролю;

26.05.2010 переведений виконуючим обов`язки на посаді начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

09.07.2010 затверджений на посаду начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю, як такий, що успішно пройшов стажування;

09.09.2010 переведений на посаду начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділі організації митного контролю та роботи митних посередників;

04.02.2012 переведений на посаду начальника сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності відділу організації митного контролю;

Відповідно до постанову КМУ від 20.03.2013 № 229 «про утворення територіальний органів Міністра доходів і зборів» Львівську митницю приєднано до Львівської митниці Міндоходів, яка визначена правонаступником Львівської митниці ДМСУ;

24.05.2013 переведений на посаду головного інспектора відділу організації митного контролю Львівської митниці Міндоходів;

05.06.2013 присвоєний 12 ранг державного службовця;

28.10.2013переведений на посаду головного державного інспектора відділу організації митного контролю;

- 01.01.2014 присвоєне спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу";

Відповідно до постанови КМУ від 06.08.2014 № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів КМУ" Львівську митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Львівської митниці ДФС;

11.11.2014 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та оформлення;

11.03.2016 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю управління організації митного контролю;

03.09.2018 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю управління організації митного контролю та оформлення;

09.12.2019 звільнений із займаної посади в порядку переведення до Галицької митниці Держмитслужби, п. 5 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";

Галицька митниця Держмитслужби

10.12.2019 призначений на посаду заступник начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та оформлення в порядку переведення з Львівської митниці ДВС;

10.12.2019 присвоєний 4 ранг державного службовця;

25.06.2020 присвоєне спеціальне звання Радник митної служби І рангу;

16.04.2021 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та митного оформлення;

01.07.2021 звільнений із займаної посади в порядку переведення до Львівської митниці, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" та п. 5 чт. 36 КЗпП України;

02.07.2021 призначений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та оформлення, в порядку переведення з Галицької митниці Держмитлужби;

30.07.2021 звільнення із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VIII, ст. 38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію;

30.07.2021 запис № 55 скасований, як такий, що не реалізований наказ;

02.09.2022 звільнений із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VIII (зі змінами), ст. 38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію.

Отже, стаж роботи позивача на посадах у митних органах становить 30 років.

Суд зауважує, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність в ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду його роботи на посадах в органах митної служби, так як позивачу були присвоєні спеціальні звання.

Суд не погоджується із наведеною позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Як встановив суд, ОСОБА_1 працював з 1992 по 2022 роки в митних органах на різних посадах, що становить 30 років.

Таким чином, суд вважає, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, позивач дотримав всі умови, які визначені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку що відповідач-1 протиправно прийняв рішення від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У той же час, предметом розгляду справи також є питання можливості при переведені на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-XII та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII з урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.09.2023 № 179/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 180/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 13-70-05/38-37, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 09/7.4-22/38.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

Разом із тим, вимоги позивача зобов`язати відповідача-2 обрахувати пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.09.2023 № 179/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 180/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 13-70-05/38-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 09/7.4-22/38 з дня подання заяви - 04.09.2023, є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, така вимога спрямована на майбутнє, відтак у її задоволенні необхідно відмовити, з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.

Окрім того, суд зауважує, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи в митних органах та його переведення з 04.09.2023 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у такому переведенні, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області.

До такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає протиправним та скасовує рішення Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах та перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 04.09.2023 (дати звернення із заявою).

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно із ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 04.09.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15; ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна