Справа № 500/2695/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2695/24

09 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.03.2024 № 1900-0202-8/15421 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 50-процентної знижки плати за користування житлом (квартирна плата), комунальними послугами, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 01.07.2023 ОСОБА_1 як учаснику війни 50-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу. Позивач вказав, що згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.03.2024 №1900-0202-8/15421 йому відмовлено у призначенні пільг на оплату житлово-комунальних послуг на підставі п. 12 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян із врахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389, оскільки середньомісячний сукупний дохід позивача за попередні 6 місяців перевищує 3760,00 грн. Позивач просить врахувати, що з 19.03.2019 при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551- XII, зокрема, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вважає, що посилання відповідача на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389, є безпідставними, оскільки ця постанова була прийнята на реалізацію приписів Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», положення якого, як було зазначено вище, визнані неконституційними. Отже, на думку позивача, він як учасник війни, має право на надання 50-процентної знижки плати за користування житлом (квартирна плата), комунальними послугами, оскільки наявність у мене цього статусу дає безумовне право на такі пільги. З огляду на це, спірне рішення відповідача, оформлене листом, на думку позивача, є протиправним, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову повністю. Вказав, що у 2023 році розмір величини доходу (соціальної податкової пільги) складає 3760,00 грн., оскільки середньомісячний дохід позивача перевищує зазначений розмір, тому пільги згідно поданої позивачем заяви від 10.07.2023 не призначено. Просить врахувати, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Судом встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.04.2003.

10.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу.

13.03.2024 позивач повторно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, в якій просив призначити, нарахувати та виплатити йому пільгу у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" згідно поданої заяви від 10.07.2023.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0202-8/15421 від 27.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено, зазначаючи, що середньомісячний сукупний дохід позивача за попередні 6 місяців перевищує 3760,00 грн. При цьому, відповідач покликається на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї".

Не погоджуючись з відмовою відповідача, що оформлена листом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовано Законом № 3551-XII.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 14 Закону №3551-XII, учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги: 4) 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 5) 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону №3551-XII пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені, зокрема, пунктом 5 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Частиною 3 статті 14 Закону №3551-XII передбачено, що площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини 1 цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII стаття 14 Закону №3551-ХІІ доповнена частиною шостою, яка передбачала, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням від 18.12.2018 №12-р/2018 Конституційний Суд України частину шосту статті 14 визнав такою, що не відповідає Конституції України. Зазначив, що встановивши у частині 6 статті 14, частині 2 статті 16 Закону №3551-XII умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

При цьому, Конституційний Суд України вказаним рішенням відтермінував на три місяці втрату чинності частини 6 статті 14 Закону №3551-XII з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних змін до законів України.

Отже, з 19.03.2019 (після закінчення тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) частина 6 статті 14 Закону №3551-XII втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Тобто, починаючи з 19.03.2019 при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена частиною шостою статті 14 Закону №3551-XII, згідно із якою розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Однак, відповідне рішення Конституційного Суду України не враховане при розгляді звернення позивача щодо отримання пільг по оплаті за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами.

Зокрема, суд враховує позицію Конституційного Суду України щодо забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною 1 статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною 5 статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Враховуючи обов`язок держави відновити попередній рівень соціального захисту учасників війни, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання соціальних пільг у розмірі не меншому ніж той, який існував до внесення змін Законом №76-VIII від 28.12.2014 до статті 14 Закону №3551-XII.

При цьому посилання відповідача на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389, суд вважає безпідставними, оскільки постанова прийнята на реалізацію приписів Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", норми якої визнані неконституційними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання пільг, що передбачені пунктами 4 та 5 частини 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як учасник війни, оскільки наявність статусу учасника війни дає їй безумовне право на такі пільги.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність відмови щодо виплати пільг позивачу у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування житлом та комунальними послугами з 10.07.2023 (з дня подання заяви про надання пільг), з огляду на що, на переконання суду, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №1900-0202-8/15421 від 27.03.2024 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити позивачу з 10.07.2023 (з дати звернення до відповідача з відповідною заявою) пільгу у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування комунальними послугами та житлом відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №1900-0202-8/15421 від 27.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській нарахувати та виплатити з 10.07.2023 пільгу у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування житлом та комунальними послугами відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 09 липня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.