Справа № 686/19045/24
Суддя: Павловська А. А.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/192/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Павловської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Вороніної К.В.,

представниці позивача Мельничук О.Я.,

відповідача ОСОБА_1 ,

справа № 686/19045/24;

сторони:

-позивач Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області,

-відповідач ОСОБА_1 ,

представники сторін:

-представниця позивача Мельничук О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницький адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про затримання для ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача, в якому просить ухвалити рішення про затримання для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства відповідача, громадянина російської федерації.

Обґрунтовує позов тим, що 01.07.2024 року до УДМС у Хмельницькій області з ДП «Шепетівська випрана колонія №98» надійшло повідомлення про звільнення 08.07.2024 року громадянина російської федерації ОСОБА_1 після відбуття покарання. Документи, які б посвідчували особу, а також документи, які підтверджують законність перебування на території України, у нього відсутні.

За результатами перевірки, проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС, встановлено, що ОСОБА_1 громадянства не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документований, із заявами про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Крім цього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Суворовського районного суду м. Одеси визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. 01.07.2024 звільнився з ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» після відбуття покарання.

Відповідач не має постійного місця проживання на території України, у нього немає законних джерел доходів та достатнього фінансового забезпечення для проживання в Україні та для виїзду за межі території України. За час перебування на території України він не звертався до уповноважених органів для легалізації свого становища на території України. Відомості про перетин кордону та паспортний документ відсутні.

08.07.2024 Шепетівським відділом УДМС у Хмельницькій області щодо відповідача було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності - накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Того ж дня, 08.07.2024 Шепетівським відділом УДМС у Хмельницькій області прийнято рішення про примусове видворення відповідача.

В судовому засіданні представниця позивача заявлені вимоги підтримала і просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, пояснив, що дійсно не має паспортного документа і за його виготовленням ніколи не звертався. На територію України прибув нелегально, громадянства будь-якої країни не має, не мав змоги оформити будь-які дозвільні документи, оскільки відбував покарання. Має в м. Одеса місце проживання, цивільну дружину і дитину, до яких планує повернутися і ймовірно зайнятися оформленням дозволу на проживання. Просить в позові відмовити.

Заслухавши представницю позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки з банку даних Інтерполу, відповідач за національністю є росіянином, уродженець Республіки Інгушетія. Будь-якого паспортного документа не має, за набуттям громадянства України не звертався, в будь-який спосіб легалізацією свого становища в Україні не займався, що підтверджується наявними у справі відповідями на запити позивача.

Водночас вироком Суворовського районного суду м. Одеси засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення відповідача, копія котрої наявна у справі.

08.07.2024 відповідач звільнився з ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» після відбуття покарання і того ж дня Шепетівським відділом УДМС у Хмельницькій області було прийнято рішення про його примусове видворення.

Враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося.

Відповідно ч. 1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Підставами вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду є:

- нелегальний в`їзд на територію України,

- відсутність законних підстав для перебування іноземця на території України,

- відсутність документів, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України;

- відсутність фінансового забезпечення для перебування на території України та виїзду за її межі;

- факт попереднього неодноразового скоєння ним злочинів.

Крім того, відповідач довгий час проживав на території України незаконно та не вживав жодних заходів для легалізації свого становища. Його доводи про неможливість подання таких заяв будь-якими доказами не підтверджені, адже для цього немає необхідності звертатися до уповноважених органів особисто, достатньо надсилати письмові заяви, що було доступним відповідачеві в тому числі з місць позбавлення волі; доводи щодо того, що йому не було достатньо відомим чинне законодавство, суд до уваги не бере, адже він розумів свій нелегальний статус перебування в Україні, тоді як незнання законів не звільняє від відповідальності, а часу для того, аби отримати необхідну інформацію, яка наявна у відкритому доступі, у відповідача було достатньо.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За таких обставин даний позов є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2,6,77, 189, 242-246, 288-289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Затримати для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: