Справа № 380/24401/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/24401/23 пров. № А/857/8420/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 380/24401/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" про визнання дії та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїСидор Н.Т.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» (надалі НААУ), в якій позивач просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Національної асоціації адвокатів України, яка полягає у ненаданні набору даних «Єдиний реєстр адвокатів» у формі відкритих даних на запит про доступ до публічної інформації;

зобов`язати Національну асоціацію адвокатів України надати набір даних «Єдиний реєстр адвокатів» у формі відкритих даних.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 380/24401/23 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України», які виразилися у відмові надати публічну інформацію на запит ОСОБА_1 від 11.04.2023.

Зобов`язано Недержавну некомерційну професійну організацію «Національна асоціація адвокатів України» надати ОСОБА_1 запитувану інформацію згідно її запиту від 11.04.2023, а саме набір даних «Єдиний реєстр адвокатів України» у формі відкритих даних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» (вул. Борисоглібська, буд. 3, поверх 5, м. Київ, 04070, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що при розгляді запиту на доступ до публічної інформації, відповідач прав позивача не порушив, оскільки він просив надати інформацію у форматі, який не передбачено спеціальними нормативними актами. Крім того, відповідач не відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, а лише вказав, що ЄРАУ доступний користувачам на офіційному вебсайті НААУ, а разі необхідності додаткову інформацію у формі витягу може надати Рада адвокатів України або відповідні ради адвокатів регіонів за зверненням адвоката або іншої особи. Крім того, апелянт вважає, що суд, визнавши протиправними дії відповідача, змінив предмет позову, не обґрунтував необхідність такої зміни, а також допустив порушення принципу диспозитивності та змагальності сторін, що позбавило відповідача надати можливість висловити свої заперечення. Також, вказує на те, що рішенням Ради адвокатів України від 02.03.2022 №22 «Про закриття для публічного доступу персональних даних адвокатів у Єдиному реєстрі адвокатів України на період запровадження воєнного тану» закрито для публічного доступу персональні дані адвокатів розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України на період запровадження воєнного стану. Вказане рішення є чинним та в судовому порядку не скасоване.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлялася шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим з підстав закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, надаючи відповідь на запит позивачки про доступ до публічної інформації від 11.04.2023, не надав запитуваної інформації, що свідчить про протиправність дій відповідача, які виразились у відмові надати публічну інформацію на запит позивачки.

При цьому, суд дійшов висновку, що позовна вимога підлягає до задоволення частково у спосіб визнання протиправними дій відповідача, які виразилися у відмові надати публічну інформацію на запит позивачки від 11.04.2023.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.04.2023 ОСОБА_1 надіслала на електронну пошту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» запит на публічну інформацію наступного змісту:

« 28.04.2021 набрали чинності зміни, прийняті Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2021 №407, до Переліку наборів відкритих даних положення «Про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835 (Постанова КМУ №835). Зокрема, КМУ зобов`язав НААУ оприлюднити набір даних «Єдиний реєстр адвокатів» у формі відкритих даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація у формі відкритих даних це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит (...) ч. 2 ст. 10-1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

З урахуванням вказаних норм, прошу у відповідь на цей запит надати Єдиний реєстр адвокатів у формі відкритих даних.

Вказаний набір даних необхідний у контексті надання юридичних послуг ГО «Фундація ДЕЮРЕ» (аналітичний центр прямої дії, створений для сприяння розвитку верховенства права та реформ у сфері правосуддя). Інформація, що повинна міститися у вказаному наборі даних, потрібна для використання під час аналізу кандидатів на посади в органи судової влади та в межах кваліфікаційного оцінювання суддів задля повідомлення суспільства про їх професійну діяльність та можливі порушення.».

У відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 11.04.2023 Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» листом від 18.04.2023 повідомила наступне:

«Відповідно до ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, що внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою та доступною у режимі перегляду на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України, за винятком випадків, передбачених Порядком ведення Єдиного реєстру адвокатів України та актів Ради адвокатів України.

ЄРАУ доступний користувачам на офіційному вебсайті НААУ - www.unba.org.ua.

Додатково інформуємо, що у разі необхідності, у відповідності до частини четвертої ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.».

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідача у виконанні його обов`язку надати набір даних на запит про доступ до публічної інформації, звернулася до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України встановлено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 3 Закону України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ «Про інформацію» (далі Закон № 2657) основними напрямами державної інформаційної політики є забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Згідно із статтею 5 Закону № 2657 кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно із частинами п`ятою та сьомою статті 6 Закону № 2657 не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень визначає Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939).

Згідно з статтею 1 Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною другою статті 6 Закону № 2939 визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно із частиною другою статті 7 Закону № 2657 суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

У відповідності до вимог статті 10-1 Закону № 2939 публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному вебпорталі відкритих даних та на своїх вебсайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835 затверджено Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних (далі Положення № 835), яке визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.

Відповідно до абзаців першому третьому пункту 3 Положення № 835 розпорядники інформації згідно з цим Положенням завантажують у формі відкритих даних набір даних, визначений у переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, згідно з додатком.

Перетворення (зокрема, вивантаження з баз даних та в разі потреби знеособлення) публічної інформації у публічну інформацію у формі відкритих даних є обов`язковим.

Розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати у формі відкритих даних усю публічну інформацію у формі відкритих даних, яка перебуває в їх володінні та стосується конкретного набору даних.

Згідно із статтею 12 Закону № 2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно із статтею 14 Закону № 2939, яка визначає обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частин першої п`ятої статті 19 Закону № 2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 20 Закону № 2939, яка визначає строк розгляду запитів на інформацію, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 21 Закону № 2657 визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;

2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;

3) про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;

4) про факти порушення прав і свобод людини, включаючи інформацію, що міститься в архівних документах колишніх радянських органів державної безпеки, пов`язаних з політичними репресіями, Голодомором 1932-1933 років в Україні та іншими злочинами, вчиненими представниками комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів;

5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

5-1) щодо діяльності державних та комунальних унітарних підприємств, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону;

6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із положеннями частини першої статті 22 Закону № 2939 розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частинами другою та третьою статті 23 Закону № 2939 встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу наведених норм слідує, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою (пункт 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VІ), тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав для обмеження у доступі до публічної інформації, встановлені шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI.

Аналогічний за змістом висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 9901/105/20.

Вказані положення закону вимагають від розпорядника публічної інформації надати повну та достовірну інформацію на запит, який йому адресований. При цьому, відмова в задоволенні запиту можлива лише з виключних підстав, передбачених частиною першою статті 22 Закону №2939-VІ.

Таким чином, положеннями вказаного Закону перебачено лише дві можливі дії (рішення) суб`єкта-розпорядника інформації, якому надійшов відповідний запит:

-прийняття запиту на інформацію, його розгляд і надання відповіді;

-відмова у задоволенні такого запиту із викладом відповідних мотивів.

Вищезазначені положення неодноразово аналізувалися Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 9901/390/21, де Суд вказав, що запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, тобто раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти. Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 11.04.2023 надіслала на електронну пошту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» запит на публічну інформацію, у якому просила надати у відповідь на цей запит Єдиний реєстр адвокатів України у формі відкритих даних.

Вимоги щодо форми та змісту запиту на отримання публічної інформації були дотримані позивачкою, запит належним чином оформлений, направлений та отриманий відповідачем.

Із змісту самого запиту вбачається, що запитувана позивачкою інформація є публічною інформацією в силу припису ч. 1 ст. 1 Закону №2939-VI, що відповідачем, який є розпорядником такої інформації, не спростовано.

Так, 28.04.2021 набрали чинності зміни, прийняті постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2021 №407 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №835 і від 30.11.2016 №867», до Переліку наборів даних Положення «Про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №835, зокрема Кабінет Міністрів України зобов`язав НААУ оприлюднити набір даних «Єдиний реєстр адвокатів» у формі відкритих даних.

Відтак, відповідач у справі безперечно є розпорядником запитуваної позивачкою публічної інформації, а саме набору даних «Єдиного реєстру адвокатів України» у формі відкритих даних.

Як встановлено судом вище, розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах (абз. 2 ч. 1 ст. 10-1 Закону №2939-VI).

Перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом (ч. 4 ст. 10-1 Закону№2939-VI)

Разом з тим, 18.04.2023 НААУ надала відповідь на зазначений запит позивачки, втім не надала набір даних «Єдиний реєстр адвокатів України» у формі відкритих даних, при цьому вказала, що інформація внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою та доступною у режимі перегляду на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України, за винятком випадків, передбачених Порядком ведення Єдиного реєстру адвокатів України та актів Ради адвокатів України, а також повідомила, що ЄРАУ доступний користувачам на офіційному вебсайті НААУ - www.unba.org.ua.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в надані інформації (ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VІ).

Таким чином, відповідач, надаючи відповідь на запит позивачки про доступ до публічної інформації від 11.04.2023, не надав запитуваної інформації, що свідчить про протиправність дій відповідача, які виразились у відмові надати публічну інформацію на запит позивачки.

Відтак, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про те, що суд безпідставно змінив предмет позову, оскільки в даному випадку має місце саме протиправність дій відповідача щодо не надання запитуваної інформації.

Щодо доводів про те, що рішенням Ради адвокатів України від 02.03.2022 №22 «Про закриття для публічного доступу персональних даних адвокатів у Єдиному реєстрі адвокатів України на період запровадження воєнного тану» закрито для публічного доступу персональні дані адвокатів розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України на період запровадження воєнного стану, то вказане не позбавляє обов`язку відповідача виконати вимоги Закону № 2939-VІ та надати публічну інформацію на запит позивачки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 380/24401/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос