Справа № 200/6832/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року справа №200/6832/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. у справі № 200/6832/23 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУПФУ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі тертя особа, ГУПФУ), в якому просила:

-визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №02 від 16 березня 2023 року про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) від 17 жовтня 2023 року із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 25 травня 1990 року по 28 липня 1995 року на посаді «машиніста крану металургійного виробництва» у Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський завод «Втормет»; до страхового стажу періоду навчання згідно Диплому №310917 з 01 вересня 1983 року по 11 липня 1986 року та періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 28.07.1986 та з урахуванням норм встановлених в статті 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до пільгового стажу за Списком №1 відповідачем не зараховано період роботи з 25 травня 1990 року по 28 липня 1995 року на посаді «машиніста крану металургійного виробництва» у Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський завод «Втормет». До страхового стажу, також, не зараховано: період навчання згідно Диплому №310917 з 01 вересня 1983 року по 11 липня 1986 року, оскільки відсутня зміна прізвища Кольцова Бобкова; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в ній зазначено лише рік народження.

Так, при поданні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) була подана трудова книжка із наступними записами щодо пільгового періоду роботи: 25.05.1990 прийнята на роботу в цех переробки № 2 машиністом крану (крановиком 3 розряду) ; 21.08.1991 - переведена до електросталеплавильного відділення машиністом крану 4 розряду; 28.07.1995 звільнено.

За приписами п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, уточнюючи довідки необхідні лише у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Професія «машиніста крану металургійного виробництва» віднесена до Списку №1 Розділ ІІІ , підрозділ 2а, код посади 1030200а-13792 відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994. Також ця посада атестована в ВАТ Костянтинівський завод «Втормет» відповідно до Наказу про результати атестації робочих місць №292 від 30 грудня 1994 року.

Щодо посилання суду на невідповідність посади яка вказана в трудовій книжці та посади яка атестована в ВАТ Костянтинівський завод «Втормет» відповідно до Наказу про результати атестації робочих місць №292 від 30 грудня 1994 року, а саме «машиніст крану металургійного виробництва», скаржник зазначає, що відповідно до трудової книжки 25.05.1990 позивач прийнята на роботу в цех переробки № 2 машиністом крану (крановиком 3 розряду.)

На момент прийому на роботу діяла Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. Також ця постанова діяла на момент переведення позивача 21.08.1991 до електросталеплавильного відділення машиністом крану 4 розряду.

Так відповідно до Розділу ІІІ цієї Постанови, Пунктом 2 передбачена посада «Крановики (Машиністи) на гарячих дільницях та їх помічники). Також пункт 2 Розділу ІІІ передбачає перелік гарячих дільниць, а саме «Сталеплавильное и ферросплавное производства (мартеновское, электросталеплавильное, бессемеровское, томасовское и ферросплавное). Цехи подготовки составов и ремонта металлургических печей. Доломитные фабрики, цехи и отделения» (Мовою оригіналу).

Тобто цехи підготування та електросталеплавильні цехи є апріорі гарячими дільницями. А посада «Крановика (Машиніста)» є посадою яка передбачена Списком №1. Цей факт не заперечується відповідачем по справі.

11.03.1994 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України №162. Підрозділ 2 Розділу ІІІ з цього моменту став носити назву «Виробництво сталі і феросплавів. Підготовка сумішей і ремонт металургійних печей», а посада Крановика (машиніста крану) стала носити назву «машиніста крану металургійного виробництва» - код посади 1030200а-13792.

Посада «машиніста крану металургійного виробництва» - код посади 1030200а-13792 атестована в ВАТ Костянтинівський завод «Втормет» відповідно до Наказу про результати атестації робочих місць №292 від 30 грудня 1994 року.

Враховуючи дату атестації робочого місця - 30 грудня 1994 року атестовувалася посада з новою назвою «машиніста крану металургійного виробництва» - код посади 1030200а-13792, оскільки посада Крановика (Машініста) з набуттям сили Постановою Кабінету Міністрів України №162 була перейменована на «машиніста крану металургійного виробництва».

Але в трудовій книжці, відділом кадрів не було здійснено перейменування посади відповідно до нового класифікатора посад, проте, це не може впливати на те, що позивач працювала на гарячих дільницях за посадою яка передбачена Списком №1.

Відповідачем не заперечується факт того, що посада віднесена до Списку №1 та атестована на підприємстві у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №442

Таким чином, період роботи з 25 травня 1990 року по 28 липня 1995 року на посаді «Крановика» (Машиніста крану металургійного виробництва з 11.03.1994 року) у Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський завод «Втормет» мав бути зарахований відповідачем до Списку №1, оскільки факт роботи за списком №1 за вказаний період підтверджено трудовою книжкою із записами про роботу та атестацію робочих місць, назва посади повністю відповідає назві посади вказаній в Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, цехи в яких вона працювала повністю відповідають пункту 2 Розділу ІІІ. який передбачає перелік гарячих дільниць, а саме «Сталеплавильное и ферросплавное производства (мартеновское, электросталеплавильное, бессемеровское, томасовское и ферросплавное). Цехи подготовки составов и ремонта металлургических печей. Доломитные фабрики, цехи и отделения» .

У зв`язку з цим висновок суду першої інстанції про невідповідність посади яка вказана в трудовій книжці та посади яка атестована в ВАТ Костянтинівський завод «Втормет» відповідно до Наказу про результати атестації робочих місць №292 від 30 грудня 1994 року, а саме «машиніст крану металургійного виробництва» є хибним та повністю спростовується.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в ній зазначено лише її рік народження, позивач зазначає, що заповнення трудової книжки покладається на посадових осіб підприємства, а вона як працівник не несе відповідальності за правильність внесення даних до трудової книжки, та це не може бути підставою для неврахування періодів трудової діяльності до страхового стажу. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17)

Таким чином періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 28.07.1986 року мали бути зарахований відповідачем до страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання згідно Диплому №310917 з 01 вересня 1983 року по 11 липня 1986 року, оскільки відсутня зміна прізвища ОСОБА_2 , скаржник зазначає, що диплом було видано на дівоче прізвище ОСОБА_3 , 11 липня 1986 року після закінчення навчання, а зміна прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 було здійснено у липні 1987 року, тобто через рік..

Таким чином період навчання згідно Диплому №310917 з 01 вересня 1983 року по 11 липня 1986 року мав бути зарахований Відповідачем до страхового стажу.

На думку скаржника, позивач має більше 5 років пільгового стажу за Списком №1 та більше 30 років загального страхового стажу що дає право на призначення пенсії за Списком №1 з 53 років.

Також відповідно до п. 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; по інвалідності - з дня встановлення інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника; за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач мешкає, в місті Костянтинівка Донецької області (Костянтинівська МТГ) та відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, території Костянтинівської МТГ та Краматорської МТГ є територією на яких ведуться (велися) бойові дії, позивач вважає, що орган Пенсійного фонду повинен розглянути заяву про призначення пенсії від 09 березня 2023 року саме з урахуванням норм встановлених в п. 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто повернутися на дату здобуття такого права.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що позивач 17.10.2023 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за Списком №1.

За результатами розгляду документів до страхового стажу Позивача не зараховано такі періоди: навчання згідно з дипломом №310917, оскільки відсутні документи, що підтверджують зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 ; роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дата народження власника зазначено не повністю. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи, оскільки відсутні уточнювальні довідки.

Таким чином, страховий стаж склав 20 років 1 місяць 19 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 відсутній.

Головним управлінням 23.10.2023 прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №1 у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу.

Отже, під час розгляду справи суд дійшов правильного висновку про доведення під час розгляду справи допущення порушень відповідачем, пов`язаних із визначенням страхового стажу позивача, втім порушень, пов`язаних із правильністю визначення пільгового стажу під час розгляду справи не встановлено. Оскільки підставою відмови у призначенні позивачу пенсії визначено відсутність пільгового стажу, пенсію за віком на пільгових умовах не може бути призначено за відсутності пільгового стажу, а виявлені судом порушення, пов`язані з обчисленням страхового стажу, не спростовують висновків відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком, з огляду на що суд відмовляє в задоволенні вимог про скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії. Оскільки позовні вимоги в частині зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періодів роботи до пільгового та страхового стажу є похідними від вимог про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, підстави їх задоволення також відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

17.10.2023 позивач, після настання 55 років звернулася до Головного управління пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до розписки повідомлення до заяви про призначення пенсії позивачем додані копії: паспорту громадянина України, реєстраційного номеру облікової картки, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та розірвання шлюбу, рішення суду, трудової книжки, диплому, довідки від 02.10.2023, наказу про атестацію робочих місць за умовами праці.

Відповідач рішенням від 23.10.2023 № 02 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності пільгового стажу.

Згідно рішення, страховий стаж роботи позивача становить 20 років 1 місяць та 19 днів, пільговий стаж роботи відсутній.

В рішенні зазначено, що обов`язковою умовою для призначення даного виду пенсії є підтвердження спеціального стажу уточнюючою довідкою відповідного зразка про пільговий характер роботи відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 № 637, в якій має бути зазначено період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначено довідку.

Крім цього, в рішенні зазначено, що за доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу заявника не зараховано: період навчання згідно диплому №310917, оскільки відсутня зміна прізвища ОСОБА_6 , періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в ній зазначено лише рік народження її власника.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За положенням п. 14-6.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; по інвалідності - з дня встановлення інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника; за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Термін "тимчасово окупована Російською Федерацією територія України" для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

При цьому, право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача в період з 25.05.1990 по 28.07.1995 містить наступні записи про роботу на Костянтинівському заводі «Втормет»: 25.05.1990 прийнята на роботу в цех переробки № 2 машиністом крану (крановиком 3 розряду); 21.08.1991 переведена до електросталеплавильного відділення машиністом крану 4 розряду; 28.07.1995 звільнено.

Також матеріали справи містять наказ «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» від 10.12.1994 № 292, згідно з яким до переліку робочих місць, виробництв та посад працівників яким підтверджено право на пільгове забезпечення за списком № 1 віднесені: робочі місяця за № 0218, 0223, 0238- машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах, що відповідає коду професії 10302000а -13792.

Станом на час прийняття позивача на роботу була чинною Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, за якою відповідно до підпункту «а» «Робочі» Пункт 2 «Сталеплавильне та феросплавне виробництва (мартенівське, електросталеплавильне, безсемерівське, томасівське та феросплавне). Цехи підготовки складів та ремонту металургійних печей. Доломітні фабрики, цехи та відділення» Розділу ІІІ «МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (чорні метали)» до Списку 1 віднесено «Кранівники (машиністи) на гарячих ділянках робіт та їх помічники».

На момент переведення позивача 21.08.1991 до електросталеплавильного відділення машиністом крану 4 розряду діяла Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», за якою відповідно до пункту 2 «Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка складів та ремонт металургійних печей 10302000» Розділу ІІІ «Металургійне виробництво (чорні метали) 10300000», до Списку 1 віднесено «1030200а-13792 Машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих роботах».

Станом на час прийняття наказу про атестацію був чинним Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ № 162 від 11.03.1994, який включав як пільгову посаду: Машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих роботах (за кодом 1030200а 13792).

Отже, вказаними Постановами до Списку № 1 віднесено саме «Машиністів кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих роботах», при цьому, з урахування положень ст. 114 Закону № 1058 та приписам Порядку № 383 у разі праці за вказаною посадою повний робочий день.

Колегія суддів зауважує, що трудова книжка позивача не містить записів, а позивачем не надано додаткових документів, які свідчать, що у спірний період позивач працював повний робочий день на посаді кранівника (машиністів кранів) металургійного виробництва саме на гарячих ділянках робіт.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, назва посади в трудовій книжці не відповідає назві посади, що визначена в наказі про атестацію робочих місць та чинному на час проведення цієї атестації Списку № 1, оскільки в запису трудової книжки відсутня позначка про зайнятість позивача на гарячих роботах та про працю повний робочий день.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, з наданих позивачем документів не міг встановити її зайнятість на роботах з повним робочим днем, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно правомірно не враховав до пільгового стажу спірний період роботи.

Щодо посилання скаржника на врахування періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 11 липня 1986 року згідно Диплому №310917 та періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дійшов до висновку, що відповідач мав враховувати відомості про роботу позивача, що наведені в трудовій книжці, та враховувати навчання позивача до страхового стажу.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, спірним питання є право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1), а саме зі зниженням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 статті 26 Закону, за кожний повний рік пільгового стажу на один рік.

Колегія суддів зазначає, що пенсію за віком на пільгових умовах не може бути призначено за відсутності пільгового стажу.

Судом у межах цієї справи встановлено правомірність дій відповідача в частині відмови у зарахуванні пільгового стажу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. у справі № 200/6832/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. у справі № 200/6832/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 10 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г Гаврищук

А.В. Гайдар