Справа № 120/2798/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 липня 2024 р. Справа № 120/2798/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого відповіддю №2184 від 22.02.2024, в частині, що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про що видати відповідну довідку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від мобілізації. Подану заяву, позивач обґрунтував тим, що у нього наявні підстави для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки дружина позивача є особою з інвалідністю другої групи. Проте, відповідачем було надано письмову відповідь із відмовою у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Дана відмова обґрунтована тим, що позивачем не було надано витяг (інформацію) з реєстру актів цивільного стану щодо відсутності працездатних дітей у особи з інвалідністю.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки законодавством не передбачено такої форми витягу з реєстру актів цивільного стану, яку вимагає відповідач.

Позивач вважає, що ним було надано всі необхідні документи для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою суду від 26.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

У строк встановлений судом представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву , в якому з позовними вимогами не погоджується та зазначає, що до абз.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було внесено зміну, за якою не підлягають призову на військову службу за мобілізацією громадяни «які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Відтак відповідач вважає, що позивачу поміж іншого необхідно надати інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність або відсутність інших дітей у особи з інвалідністю.

Крім того, відповідач вважає, що обов`язок доведення існування обставин для надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема і з підстав, передбачених абзацом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - лежить саме на такій особі, а позивач не довів факт відсутності інших осіб, які відповідно до закону повинні утримувати непрацездатну дружину у зв`язку з встановленням їй II групи інвалідності.

Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

07.12.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки його дружині ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності.

До вказаної заяви позивачем було додано: копію військового квитка, копію паспорта ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб, копію довідки МСЕК серії НОМЕР_1 від 17.05.2023, копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , інформаційну довідку Реєстру Вінницької територіальної громади про реєстрацію місця проживання дружини, як підтвердження як підтвердження фактичного місця проживання з дружиною та сином, Акт ОСББ Заболотного, 7.

02.01.2024 відповідачем було надано позивачу письмову відповідь із відмовою у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Дана відмова обґрунтована тим, що позивачем не були надані в повному обсязі документи підтверджуючі право на відстрочку згідно абз.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме витяг (інформацію) з реєстру актів цивільного стану щодо відсутності інших працездатних дітей у особи з інвалідністю.

Позивач не погодився із зазначеною відмовою відповідача у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У силу абзацу четвертого статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

За змістом пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, у тому числі: оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Як визначено абзацом восьмим пункту 11 цього Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

У цій справі спір стосується наявності підстав для надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

До матеріалів справи позивачем долучено повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.01.2024 №7 та від 10.01.2024 №7.

Відповідно до витягу від 10.01.2024 №7 ОСОБА_3 є донька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка є другою за рахунком дитиною ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу від 09.01.2024 №7 у ОСОБА_2 є син ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) - третя за рахунок дитина ОСОБА_2 .

Відповідач відмовляючи позивачу у наданні відстрочки від призову за мобілізацією звернув увагу на тому, що відповідно до наданих відповідно до наданих до заяви документів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 має ще одну дитину, яка є першою за рахунком, однак відомостей щодо такої особи не надано.

Суд погоджується із позицією відповідача та вважає, що позивачем не надано до ІНФОРМАЦІЯ_6 повних відомостей щодо відсутності/наявності осіб, що зобов`язані за законом утримувати особу з інвалідністю. В той час, як така умова є обов`язковою для вирішення питання про наявність у особи права на відстрочку відповідно до вимог абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Отже відповідач, відмовивши позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону №3543-XII діяв у порядку, спосіб та межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України.

А тому відсутні підстави для визнання такої відмови протиправною та зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Водночас суд зазначає, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до відповідача із надання відповідних відомостей, що підтверджують відсутність особі, що зобов`язані за законом утримувати ОСОБА_2 .

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат проведено у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Комар Павло Анатолійович