Справа № 140/4552/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4552/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицького селищного голови Гаврилюка Олександра Оксентійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Маневицького селищного голови ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо неналежного розгляду звернення депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 від 21.02.2024 та невнесення даного депутатського звернення на розгляд чергової сесії селищної ради про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5; зобов`язання відповідача внести на розгляд чергової сесії селищної ради депутатське звернення депутата селищної ради ОСОБА_3 від 21.02.2024 щодо відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2024 позивач звернувся із заявою до депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 щодо порушень, які були допущені Маневицькою селищною радою при прийнятті рішення від 23.05.2018 про внесення, змін до структури та штатів селищної ради.

14.03.2024 позивачем було отримано лист від депутата селищної ради ОСОБА_3 та відповідь від Маневицької селищної ради від 05.03.2024 №718/01-13/2-24, в якій зазначено, що включення до порядку денного чергової сесії селищної ради питання щодо зміни (скасування) рішення селищної ради від 23.0.2018 № 31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Маневицької селищної ради» є недоцільним.

Позивач вважає, що відповідач при розгляді депутатського звернення депутата селищної ради ОСОБА_3 , проявив свою бездіяльність щодо неналежного розгляду цього депутатського звернення, не вніс його на розгляд чергової сесії селищної ради, чим обмежив право депутата селищної ради ОСОБА_3 та допустив порушення вимог частини третьої статті 15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та частини другої статті 19 Конституції України.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.16).

У відзиві на позовну заяву (а.с.19-33) відповідач позовних вимог не визнав та в обгрунтування такої позиції вказав, що позивач звертаючись із даним позовом до суду всупереч вимогам пункту 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не навів, які саме його особисті, як громадянина, права, свободи або законні інтереси порушені невнесенням депутатського звернення на розгляд чергової сесії селищної ради про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5.

На думку відповідача, поданням позовної заяви позивач фактично діяв як фізична особа від імені депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, про порушення її прав, свобод або законних інтересів як депутата селищної ради не заявляла, а такі дії позивача звелися до його незгоди з результатом розгляду депутатського звернення.

Так, депутат ОСОБА_4 звернулась до Маневицької селищної ради з депутатським зверненням від 21.02.2024, в якому зазначила, що до неї звернувся громадянин ОСОБА_1 з інформацією про те, що 23.05.2018 при розгляді на сесії Маневицької селищної ради питання про внесення змін до структури та штатів селищної ради не було дотримано вимог законів та Конституції України, у зв`язку із чим просила її депутатське звернення включити до порядку денного чергової сесії селищної ради за прийняти відповідне рішення.

29.02.2024 депутату Маневицької селищної ради ОСОБА_3 у відповідності до вимог частин третьої та четвертої статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» Маневицькою селищною радою направлено лист про те, що у зв`язку з об`єктивними причинами, а саме необхідності опрацювання значної кількості документів, які стосуються прийняття радою рішення 23.05.2018 №31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Маневицької селищної ради», її депутатське звернення від 21.02.2024 не може бути розглянуто у встановлений десятиденний строк та розгляд продовжено не пізніше встановленого законом місячного строку, а також що розгляд її звернення заплановане на 05.03.2024 в приміщенні Маневицької селищної ради і вона, як депутат та ініціатор депутатського звернення, може взяти участь у його розгляді.

Щодо підстав не включення до порядку денного чергової сесії селищної ради депутатського звернення депутата ОСОБА_3 про внесення на розгляд чергової сесії селищної ради проекту рішення про відміну підпункту 1.1 пункту 1 рішення Маневицької селищної ради селищної ради від 23.05.2018 №31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Маневицької селищної ради», то відповідач зазначає, що вказане рішення неодноразово було предметом судових розглядів за позовами ОСОБА_5 до Маневицької селищної ради, зокрема у справах №164/1282/18, №140/5241/22, №140/3925/23, №140/21251/23, позовні вимог в яких задоволенні не були.

Відповідач зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти органу місцевою самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішення Маневицької селищної ради від 23.05.2018 №31/5 є актом одноразового застосування, вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме звільненням працівників у зв`язку з скороченням посад та прийняттям посадових осіб на відповідні нововведені посади, тому воно не може були скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання.

Саме тому депутату Маневицької селищної ради ОСОБА_3 , після вивчення та перевірки інформації, яка була зазначена у депутатському зверненні, була підготовлена та надана відповідь на депутатське звернення, в якій послідовно, об`єктивно та детально були надані роз`яснення щодо недоцільності включення до порядку денного депутатського звернення.

Отримавши обґрунтовану відповідь від 05.03.2024 №718/01-13/2-2 на своє депутатське звернений, депутат ОСОБА_3 у відповідності до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не внесла депутатський запит з цього питання відповідно до статті 22 вказаного Закону на позачерговій сорок п`ятій сесії Маневицької селищної ради восьмого скликання, яка відбулась 25.03.2024, не звернулась з повторним депутатським зверненням або депутатським запитом до Маневицького селищного голови чи селищної ради, що вказує на її повне задоволення результатами розгляду депутатського звернення.

Таким чином, селищний голова Маневицької селищної ради Гаврилюк О.О. виконав усі дії передбачені частинами 1-4 статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а саме: отримавши депутатське звернення та у зв`язку з необхідністю проведення перевірки інформації, зазначеної у зверненні, тобто, необхідністю опрацювання значної кількості документів, надав депутату Маневицької селищної ради ОСОБА_3 письмове повідомлення про неможливість його розгляду у десятиденний термін та про продовження такого розгляду не пізніше у визначений Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» місячний строк; не пізніше як за п`ять календарних днів до розгляду повідомив депутата місцевої ради ОСОБА_3 про можливість взяти участь у розгляді її звернення; в межах, визначених частиною 2 статі 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» надав письмову обґрунтовану відповідь про розгляд її депутатського звернення.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, а також такими, що заявлені особою, права, свободи або законні інтереси якої не порушені. З урахуванням наведеного просив в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та додатково повідомив, що у липні 2022 року надсилав заяву до Маневицької селищної ради щодо внесення в порядок денний сесії селищної ради його звернення про відміну підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 № 31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису селищної ради», який суперечить вимогам нормам Конституції України та законам України, однак у відповіді селищного голови від 29.07.2022 за № 1572/01-11/2-22 зазначено, що діючим законодавством не передбачені правові підстави для внесення його звернення на розгляд чергової сесії селищної ради. Також у лютому 2022 року він звертався до депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_6 , з тим, що при прийнятті рішення селищної ради від 23.05.2018 були допущені норми вимог чинного законодавства та необхідно внести на розгляд сесії селищної ради депутатське звернення про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 № 31/5, однак відповідно до листа Маневицької селищної ради від 21.02.2022 року за № 401/01-11/2- 22 зазначено, що проект рішення селищної ради депутатом ОСОБА_6 , на розгляд сесії селищної ради не вносився, тобто селищною радою було безпідставно відмовлено щодо розгляду даного депутатського звернення на черговій сесії селищної ради (а.с.101-102).

На адресу суду також надійшли заперечення, в яких відповідач просить відмови в задоволенні адміністративного позову з підстав, які є аналогічними доводам відзиву на позовну заяву. Додатково звертає увагу, що лист депутату селищної ради ОСОБА_3 з повідомленням про розгляд її звернення 05.03.2024 був датований 29.02.2024 (вих. №658/01-13/2-24). Після розгляду депутатського звернення депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 05.03.2024 в її адресу був направлений лист про результати розгляду такого звернення (а.с.108-112).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про винесення окремої ухвали у даній справі.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Маневицької селищної ради від 23.05.2018 №31/5 внесено зміни до структури та штатного розпису селищної ради, а саме вирішено вивести із структури та штатного розпису апарату селищної ради посади інспектора з юридичних питань та сторожа (підпункт 1.1.) та ввести до структури та штатного розпису апарату селищної ради посади спеціаліста І категорії - юрисконсульта виконавчого апарату селищної ради та спеціаліста І категорії з реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за місцем проживання виконавчого апарату селищної ради (підпункт 1.2) (а.с. 9).

21.02.2024 позивач звернувся до депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 із заявою, в якій просив подати до Маневицької селищної ради депутатське звернення з метою його розгляду на черговій сесії селищної ради та прийняття рішення щодо відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5, яке суперечить вимогам Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування» та законодавству про працю (а.с.5).

Депутат ОСОБА_4 звернулась до Маневицької селищної ради з депутатським зверненням від 21.02.2024, в якому зазначила, що до неї звернувся громадянин ОСОБА_1 з тим, що 23.05.2018 при розгляді питання на сесії Маневицької селищної ради про внесення змін до структури та штатів селищної ради не було дотримано вимог законів та Конституції України, у зв`язку із чим просила її депутатське звернення включити в порядок денний чергової сесії селищної ради та прийняти відповідне рішення (а.с.97а).

Листом від 29.02.2024 №658/01-13/2-24 Маневицька селищна рада повідомила депутата ОСОБА_3 про те, що у зв`язку із необхідністю опрацювання значної кількості документів, строк розгляду її депутатського звернення від 21.02.2024 продовжено і буде розглянуто не пізніше встановленого законом місячного строку, розгляд такого депутатського звернення відбудеться 05.03.2024 в приміщенні Маневицької селищної рада, роз`яснено останній, що вона як депутат та ініціатор звернення може взяти участь його розгляді (а.с.37-39).

В подальшому, за результатами розгляду депутатського звернення від 21.02.2024 Маневицька селищна рада листом від 05.03.2024 №718/01-13/2-24 повідомила депутата ОСОБА_3 , що включення до порядку денного чергової сесії Маневицької селищної ради питання щодо зміни (скасування) рішення селищної ради від 23.05.2018 № 31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Маневицької селищної ради» є недоцільним (а.с.7-8).

Листом від 14.03.2024 депутат Маневицької селищної ради ОСОБА_3 надіслала вказану відповідь позивачу (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 141 Конституції України до складу сільської, селищної, міської, районної, обласної ради входять депутати, які обираються жителями села, селища, міста, району, області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом.

Так, правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради регулюються Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 №93-IV (далі Закон №93-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №93-IV депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Нормами статті 3 Закону №93-IV визначено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Закону №93-IV при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право, зокрема на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.

Нормами частини першої статті 13 Закону №93-IV визначено, що депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до частин другої третьої вказаної статті Закону №93-IV місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Згідно із частиною четвертою статті 13 Закону №93-IV депутат місцевої ради може взяти участь у розгляді свого звернення, про що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, повинні йому повідомити завчасно, але не пізніш як за п`ять календарних днів.

Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону (частина п`ята статті 13 Закону №93-IV).

Частиною третьою статті 15 Закону №93-IV передбачено, що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

Як встановлено судом, у зв`язку із находженням заяви позивача від 21.02.2024 щодо відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5, (а.с.5), депутат Маневицької селищної ради ОСОБА_4 звернулась до вказаної селищної ради із відповідним депутатським зверненням.

За результатами розгляду такого депутатського звернення, Маневицька селищна рада листом від 05.03.2024 №718/01-13/2-24 повідомила, що включення до порядку денного чергової сесії Маневицької селищної ради питання щодо зміни (скасування) рішення селищної ради від 23.05.2018 № 31/5 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Маневицької селищної ради» є недоцільним.

У цій справі предметом оскарження є бездіяльність Маневицького селищного голови ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду звернення депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 від 21.02.2024 та невнесення даного депутатського звернення на розгляд чергової сесії селищної ради про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/5.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми, частиною першою та третьою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Водночас суд зауважує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Так, за змістом пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Разом з цим, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, від 27.02.2020 у справі № 500/477/15-а.

У справі, що розглядається, заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач своєю протиправною бездіяльністю обмежив право депутата селищної ради ОСОБА_3 на об`єктивний розгляд її депутатського звернення, чим порушив вимоги частини третьої статті 15 Закону №93-IV.

Разом з тим, суд зауважує, що за таких обставин справи права самого ОСОБА_5 не порушені, оскільки суб`єктом звернення із депутатським зверненням є інша особа (депутат ОСОБА_3 ) та між позивачем та відповідачем публічно-правові відносини не виникали.

Інакше кажучи, з установлених судом обставин вбачається, що стосовно позивача та за його заявою, суб`єкт владних повноважень (відповідач) не приймав рішень, не вчиняв дій та не допускав бездіяльності.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи позивач самостійно звертався до Маневицької селищної ради із заявою про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення селищної ради від 23.05.2018 №31/, а відмова у внесенні на розгляд сесії селищної ради заяви позивача від 20.07.2022 щодо вказаного питання була предметом розгляду справи №140/5241/22.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суд від 13.10.2022 №140/5241/22 в задоволенні позову ОСОБА_5 до Маневицької селищної ради про визнання протиправною відмови у внесенні на розгляд сесії селищної ради заяви від 20.07.2022 щодо відмічення підпункту 1.1 пункту 1 рішення Маневицької селищної ради №31/5 від 23.05.2018 «Про внесення змін до штатного розпису Маневицької селищної ради»;зобов`язання Маневицьку селищну раду відповідно до вимог пункту б статті 42 Закону «Про місцеве самоврядування Україні», пункту 13 статті 40 Кодексів Законів про працю України», частини другої статті 19 Конституції України внести на розгляд черговій сесії Маневицької селищної ради, заяву від 20.07.2022 року та прийняти рішення про відмінення підпункту 1.1 пункту 1 рішення Маневицької селищної ради №31/5 від 23.05.2018 «Про внесення змін до штатного розпису Маневицької селищної ради» відмовлено в повному обсязі (а.с. 56-60).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин та проведеного аналізу чинного законодавства суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду звернення депутата Маневицької селищної ради ОСОБА_3 від 21.02.2024 та невнесення даного депутатського звернення на розгляд чергової сесії селищної ради та задоволення похідної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, оскільки така бездіяльність відповідача не справляє вплив на права та обов`язки позивача та жодних правових наслідків для позивача не несе, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного суд,ового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Маневицький селищний голова Гаврилюк Олександр Оксентійович (44601, Волинська область, Камінь-Каширський район, селище міського типу Маневичі, вулиця Незалежності, 30).

Суддя О. О. Андрусенко