Справа № 320/15143/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

10 липня 2024 року

м. Київ

справа №320/15143/21

адміністративне провадження № К/990/23759/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив: припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1): «Реконструкція нежитлового приміщення №123 (в літері А) по АДРЕСА_1 » від 27.05.2021 №КВ 82 та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщення №123 (в літері А) по АДРЕСА_1 » від 08.07.2021 №КВ 40, замовник будівництва - ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку загального позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження судових рішень, скаржник вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №826/10962/17, від 19.08.2020 у справі № 826/6660/16, від 20.07.2022 у справі № 640/18400/18, від 23.08.2023 у справі №640/7308/19 в яких зазначено про необов`язковість проведення перевірки щодо достовірності даних у поданому повідомленні про початок будівельних робіт та/або декларації про готовність до експлуатації об`єкта та складання матеріалів за результатами проведення такої перевірки.

Скаржник зазначає, що відповідачем як замовником будівництва, були наведені недостовірні дані у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинного.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 521/16298/18, від 29.09.2022 у справі № 826/8108/17, від 01.02.2023 у справі № 826/10042/17, від 16.03.2023 у справі № 814/2086/16.

Суди встановили, що право власності відповідача на об`єкт нерухомості групу нежитлових приміщень загальною площею 97,6 за адресою: АДРЕСА_2 оформлено 16.07.2021, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2021, зміни в загальну площу приміщення, внесені на підставі технічного паспорту виготовленого 01.06.2021.

Верховний Суд зауважує, що доводи касаційної скарги зводяться до того, що норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зобов`язують орган державно-будівельного контролю скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта та повідомлення про початок виконання будівельних робіт у разі виявлення недостовірних даних, наведених у зареєстрованому повідомленні та/або декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Проте Верховний Суд наголошує, що визначальною обставиною у цій справі є факт реєстрації права власності ОСОБА_1 групи нежитлових приміщень загальною площею 97,6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Суди попередніх інстанцій дійшли аналогічного висновку, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта реконструкції до експлуатації з 01.06.2021 вичерпали свою дію оформленням права власності на об`єкт реконструкції внаслідок його узаконення.

Колегія суддів також не бере до уваги посилання на висновки Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №826/10962/17, від 19.08.2020 у справі № 826/6660/16, від 20.07.2022 у справі № 640/18400/18, від 23.08.2023 у справі №640/7308/19 оскільки спірні правовідносини в зазначених висновках виникли щодо правомірності винесеного відповідачем наказу, яким було скасовано реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації до реєстрації права власності цього об`єкта.

Посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17, від 17.01.2024 у справі №522/3999/23 Суд відхиляє з огляду на те, що такі висновки не є релевантними до обставин цієї справи та були сформовані в порядку цивільного судочинства.

В касаційній скарзі скаржник також вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він будується без належним чином розробленого та як наслідок затвердженого проекту, такий об`єкт не має ознаки самочинного будівництва, що визначені частиною першої статті 376 Цивільного кодексу України та такий орган не може реалізувати покладений на нього обов`язок відповідно до частини другої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Водночас, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо відсутності висновку Верховного Суду, оскільки Велика Палата Верховного Суду вже висловив свою правову позицію стосовно спірного у цій справі питання.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 по справі №826/12543/16 Суд дійшов висновку, що після реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, у разі наявності підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України та статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", позивач може ініціювати перед належними суб`єктами реалізацію їхнього права на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва у порядку, встановленому законом. Саме такий спосіб захисту прав учасників зазначених правовідносин буде належним і за наявності підстав захистить права осіб на безпечне довкілля та дасть можливість перевірити дотримання вимог містобудівного законодавства забудовником та контролюючим органом.

Тому висновки суду апеляційної інстанції повністю узгоджуються із зазначеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 по справі №826/12543/16, а доводи касаційної скарги жодним чином їх не спростовують.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук