Справа № ЗД/260/2/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення доказів без розгляду

09 липня 2024 рокум. Ужгород№ ЗД/260/2/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення доказів, в якій просить суд здійснити забезпечення доказів шляхом витребування в Міністерства оборони України:

- постанови військово-лікарської комісії щодо ОСОБА_1 шляхом його витребування та огляду;

- наказу про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- військовий квиток ОСОБА_1 ;

- копію особової справи військовозобов`язаного ОСОБА_1 ;

- список осіб, які проходили військово-лікарську комісію 03.07.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- список членів військово-лікарської комісії, якою було видано постанову про придатність до військової служби ОСОБА_1 .

Аргументи означеної заяви зводяться до наступного. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було незаконно затримано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу АДРЕСА_2 . Заявник вказує, що він повідомив юристові-правозахиснику ОСОБА_2 в телефонному режимі, що його доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що просив надати йому першу медичну допомогу, оскільки у нього стався серцевий приступ. На його звернення співробітники ВЛК, ІНФОРМАЦІЯ_3 не реагували. Лікарів з ВЛК просив направити його на кардіологічне обстеження, також повідомив, що у нього немає документів про стан здоров`я, оскільки прибув туди незаплановано. Свідками цих подій були члени військово-лікарської комісії та інші військовозобов`язані. Жодних документів для ознайомлення заянику не надавали, зокрема: постанову військово-лікарської комісії щодо ОСОБА_1 шляхом його витребування та огляду, наказу про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, військовий квиток ОСОБА_1 . Вбачається, що ці документи можуть бути сфальсифіковані. Відтак, вважає, що в діях осіб, які незаконно і протиправно затримали його, вбачається склад злочину, передбачений ч.3 ст.146 КК України. ОСОБА_2 04.07.2024 направлено відповідну електронну заяву про злочин до Закарпатської обласної прокуратури. Заявник вказує, що протягом усього часу, не може скористатися правовою допомогою, а про його затримання співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомляли Центр БВПД. 04.07.2024 та 05.07.2024 він звернувся з електронними запитами через інтернет сайт до Міністерства оборони України з запитами про надання копій вищезазначених документів з метою їх вивчення та оскарження в судовому порядку. Відповіді на запит на день подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви, заявник не отримав. Відтак вважає, що документи, які зберігає ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають під загрозою знищення, фальсифікації або пошкодження, в тому числі, з боку російських окупантів.

Щодо розгляду заяви позивача про забезпечення доказів суд зазначає таке.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.114 КАС України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються. зокрема: 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, інститут забезпечення доказів в адміністративному судочинстві спрямований на забезпечення здійснення процесу доказування шляхом збирання і закріплення доказів, якщо існують обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Тобто, суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, зокрема шляхом їх витребуванням та оглядом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно із частиною першою статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Аналізуючи наведені положення КАС України у зіставленні з обґрунтованістю вказаної заяви представника відповідача, суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Разом з тим, заявником у зазначеній заяві не вказано жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання представник позивача, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим, тобто заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Заявлені позивачем вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які, на його думку, вказують на наявність підстав для забезпечення доказів, полягають у тому, що позивач позбавлений можливості надати до суду у повному обсязі належним чином завірені копії документів, а не зазначення обставин, що такі докази не вдається отримати взагалі.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Крім того, частиною 2 ст. 116 КАС України передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За подання до адміністративного суду адміністративного заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення фізичною особою - 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2024 року 3028 грн.

Таким чином, необхідно зазначити, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення доказів позивачу треба було сплатити судовий збір у розмірі 908,40 грн.

Заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», проте суду не надано жодного документу на підтвердження того, що заявник є військовослужбовцем, військовозобов`язаним або резервістом, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Згідно ч. 3 ст. 116 КАС України до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються наслідки, встановлені статтею 169 цього Кодексу.

Відтак суд доходить до переконання, що зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтями 114 та 116 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви не відповідає вимогам ч. 1 ст. 116 КАС України, тому підлягає поверненню.

Керуючись статтями 167, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Я. М. Калинич