Справа № 340/197/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2024 року м. Дніпросправа № 340/197/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року

у справі №340/197/20

за позовом ОСОБА_1

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Головного територіальне управління юстиції у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Головного територіальне управління юстиції у Кіровоградській області в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.12.2019 року №997/к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 з 28 грудня 2019 року на посаді, рівнозначній посаді заступника начальника відділу персоналу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області у правонаступнику Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса);

- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2019 року по день ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ про її звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки мала місце не ліквідація юридичної особи публічного права Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а її реорганізація з переходом майна, прав та обов`язків до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); і зважаючи на те, що Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області у порушення вимог ст.ст. 40,49-2 КЗпП України, не запропонувало позивачці вакантні посади у новоутвореній установі Міністерства юстиції України, право позивачки є порушеним.

Рішенням суду від 29 травня 2020 року у справі 340/197/20 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №340/197/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Верховний суд, приймаючи зазначену постанову погодився з доводами позивачки про необхідність застосування до спірних правовідносин положень КЗпП України на підставі ч.3 ст. 5 Закону України « Про державну службу».

Вказав, що з урахуванням відсутності на момент попередження позивачки про припинення державної служби у спеціальному законі норм, які б урегульовували особливості вивільнення державних службовців у разі реорганізації, ліквідації державного органу, незважаючи на виключення зі статті 87 Закону №889-VІІІ бланкетної (відсилочної) норми щодо застосування законодавства про працю при визначенні процедури вивільнення державних службовців на підставі пунктів 1 і 1-1 частини першої цієї статті, суди першої та апеляційної інстанції на підставі частини третьої статті 5 цього Закону дійшли помилкового висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин вищевказаних положень КЗпП України.

Верховний суд зазначив, що при проведенні заходів з припинення одних та одночасного утворення інших територіальних органів МЮ України, відповідний територіальний орган МЮ України як юридична особа публічного права, з яким позивачка перебувала у трудових відносинах, мав додержуватися установленого КЗпП України порядку вивільнення працівників, в основу якого покладено вимогу щодо сприяння збереження роботи працівників ліквідованої (реорганізованої) установи.

Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, обмежившись виключно попередженням позивачки про наступне звільнення не вжило жодних заходів з метою працевлаштування ОСОБА_1 , та відповідачами не надано до суду доказів пропонування позивачці всіх наявних вакантних посад як станом на дату ознайомлення із попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, так і перед самим звільненням.

Надаючи оцінку питанню здійснення ліквідації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Верховний суд зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» від 09 жовтня 2019 року №870 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, ГТУЮ у Кіровоградській області.

Однак, як слідує з наведеної Постанови, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що спростовує доводи відповідачів та судів попередніх інстанцій про ліквідацію цієї юридичної особи публічного права без правонаступництва.

Тобто, фактично відбулася реорганізація територіальних органів Міністерства юстиції України - Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області як юридичних осіб публічного права шляхом злиття у Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а не їх ліквідація.

До правонаступника - новоствореної юридичної особи - Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перейшли як функції та повноваження щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, що виконувалися ГТУЮ у Кіровоградській області, так і майнові права та обов`язки цієї юридичної особи, що припиняється.

Таким чином, оскільки фактично в ГТУЮ у Кіровоградській області відбулася не ліквідація, а реорганізація шляхом злиття, роботодавець зобов`язаний був дотриматися процедури вивільнення працівників у зв`язку з реорганізацією, визначеною законодавством про працю.

Верховний суд зазначив, що під час нового розгляду цієї справи необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові та на основі закріплених у КАС України принципів, забезпечити вивчення всіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року прийнято справу до провадження та розглянуто в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 р. у справі № 340/197/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Головного територіальне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Судом встановлено, що позивачка працювала в органах юстиції з 2003 року. Постановою КМУ ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції, зокрема й ГТУЮ у Кіровоградській області, в якому працювала позивачка. Позивачку попереджено про припинення державної служби у зв`язку з ліквідацією територіального управління та звільнено з займаної посади. Позивачка звернулась за оскарженням вказаного наказу про звільнення. На підставі дослідження встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично відбулась реорганізація територіальних органів Мінюсту, шляхом злиття у Південно-Східне міжрегіональне управління Мінюсту (м. Дніпро), а не їх ліквідація. За таких обставин роботодавець повинен був дотриматись процедури вивільнення працівників у зв`язку з реорганізацією підприємства. Судом встановлено, що після попередження про звільнення роботодавцем не пропонувалось позивачці жодної вакантної посади, які були в наявності, не вжито жодних заходів для подальшого працевлаштування працівника, що визнано судом порушенням порядку звільнення, та є підставою для визнання звільнення ОСОБА_1 протиправним.

Також, приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Постанови КМУ № 912 від 16.08.22 « Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», Південно-Східне міжрегіональне управління Мінюсту (м. Дніпро) реорганізовано шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Мінюсту (м. Дніпро) перебуває у стані припинення.

З урахуванням встановлених обставин справи, висновків Верховного суду, враховуючи, що ефективним способом захисту неправомірно звільненої з займаної посади позивачки є її поновлення не в організації, яка перебуває у стані припинення, суд першої інстанції прийняв рішення про поновлення ОСОБА_1 в Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса), яке стало правонаступником Південно-Східного міжрегіонального управління Мінюсту (м.Дніпро). Наведені висновки суду обумовили прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі №340/197/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, законодавство про працю у відносинах з вивільнення державних службовців, оскільки позивачку звільнено за спеціальною нормою п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу. Вказана норма є самостійною підставою припинення державної служби та відповідно до ч.3 ст.5 Закону виключає застосування п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відповідач наполягає, що у даному випадку підлягають застосуванню виключно приписи Закону України «Про державну службу», яким чітко врегульовані підстави і процедура припинення державної служби. Статтею 22 вказаного Закону передбачено не обов`язок, а право суб`єкта призначення у разі реорганізації або ліквідації державного органу перевести державного службовця на іншу посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Скаржник вказує, що судом не встановлено порушення саме відповідачем прав позивачки, а отже у відповідача відсутній обов`язок поновлювати позивачку на посаді та таким чином відновлювати порушене не ним право особи на працю. Також скаржник вказує, що позивачка не перебувала в трудових відносинах зі скаржником, а отже відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з Південного міжрегіонального управління Мінюсту. Представники відповідачів доводи апеляційної скарги підтримали.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представниками сторін, присутніми у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримані правові позиції сторін, визначені по справі, надані пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу №16/к від 18.02.2015 року позивачка призначена на посаду заступника начальника відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 23.05.2017 року. В зв`язку з перейменуванням відділу займала посаду заступника начальника відділу персоналу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

За наслідками оцінювання результатів службової діяльності для визначення якості виконання поставлених завдань в 2019 році отримала позитивну оцінку, висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б або В затверджено наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №849 від 11.12.2019р.

Постановою КМ України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" №870 від 09.10.2019 року ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком, згідно з додатком 1, серед яких є Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області.

На виконання зазначеної постанови №870 від 09.10.2019 р. Міністерством юстиції України 16.10.2019 року видано наказ №3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України".

28.10.2019 року позивачка попереджена про припинення державної служби на підставі п.1-1 ч.1 с.87 Закону України "Про державну службу", в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області "Про звільнення ОСОБА_1 "№997/к від 26.12.2019 року позивачка звільнена з займаної посади з 28.12.2019 року, відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в зв`язку з припиненням державної служби.

Не погодившись із зазначеним наказом, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дослідив

відносини щодо проходження публічної служби, які врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому у спірних правовідносинах пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законодавством, що визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях є Закон України Про державну службу від 10.12.2015 за №889-VIII (далі також - Закон №889-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина перша).

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (частина друга).

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина третя).

Судова колегія, переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції вірно досліджено у даній справі питання правонаступництва та встановлено:

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228, Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.

Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 року за №759/19497, затверджено Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пунктів 1, 3 цього Положення (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 року №115/5) Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне територіальне управління юстиції) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" №870 від 09.10.2019 року постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" №870 від 09.10.2019 року постановлено утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2, зокрема Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" №870 від 09.10.2019 року установлено, що:

- територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції;

- здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції;

- міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстроване як юридична особа 29.10.2019 року.

ГТУЮ у Кіровоградській області з 18.10.2019 року перебувало у стані припинення юридичної особи, а 16.04.2021 року проведена державна реєстрація припинення цієї юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, який визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів.

Пунктами 5, 6, 7, 8 цього Порядку передбачено, що орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом. У разі ліквідації органу виконавчої влади складається ліквідаційний баланс. Кабінет Міністрів України приймає рішення щодо подальшого використання нерухомого майна органу виконавчої влади, що ліквідується, та визначає суб`єкта управління підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління такого органу.

Внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" №870 від 09.10.2019 року, як у розпорядчому акті органу державної влади, не наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій територіальних органів Мін`юсту або передачі їх іншим органам виконавчої влади. Натомість передбачено об`єднання (злиття) кількох територіальних органів Мін`юсту, що припиняються, в новий (міжрегіональний) територіальний орган Мін`юсту, повноваження якого поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць (областей).

Пунктом 3 цієї постанови Кабінету Міністрів України прямо передбачено, що Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що спростовує доводи відповідачів про ліквідацію цієї юридичної особи публічного права без правонаступництва.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.10.2019 року №3228/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.10.2019 року за №1126/34097, затверджено Зміни до Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року №1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 року за №759/19497, внаслідок яких у тексті Положення слова "Головне територіальне управління юстиції" в усіх відмінках і числах замінено словами "міжрегіональне управління" у відповідних відмінках і числах. Зміни щодо повноважень, завдань та функцій, які покладаються на міжрегіональні територіальні органи Мін`юсту, до цього Положення не вносилися.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2019 року №4362/5 "Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій" погоджено пропозицію Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо можливості забезпечення здійснення ним повноважень та виконання функцій, визначених Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 року за №759/19497, та іншими нормативно-правовими актами, з 28.12.2019 року.

Наведені положення постанов свідчать, що фактично відбулася реорганізація територіальних органів Міністерства юстиції України - Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області як юридичних осіб публічного права шляхом злиття у Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а не їх ліквідація.

До правонаступника - новоствореної юридичної особи - Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перейшли як функції та повноваження щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, що виконувалися ГТУЮ у Кіровоградській області, так і майнові права та обов`язки цієї юридичної особи, що припиняється.

Таким чином, оскільки фактично в ГТУЮ у Кіровоградській області відбулася не ліквідація, а реорганізація шляхом злиття, роботодавець зобов`язаний був дотриматися процедури вивільнення працівників у зв`язку з реорганізацією, визначеною законодавством про працю, до такого висновку дійшов суд першої інстанції, зазначене викладено у Постанові Верховного суду, який переглядав постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №340/197/20 , підтверджується матеріалами справи та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі припинення юридичної особи Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області його рухоме та нерухоме майно, майнові права та обов`язки, фінансові зобов`язання передані до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а більшість державних службовців Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області були звільнені в порядку переведення для подальшої роботи до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Таким чином в даному випадку відбулася реорганізація територіального органу Мін`юсту - Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області як юридичної особи публічного права, а не його ліквідація. До правонаступника - новоствореної юридичної особи - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - перейшли як функції та повноваження щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, що виконувалися Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області, так і майнові права та обов`язки цієї юридичної особи.

Згідно приписів частин другої та третьої ст. 5 Закону № 889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Усталеною є судова практика застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, з приводу яких виник спір.

Процедура вивільнення працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) регламентована положеннями частини другої статті 40, статей 42, 492 цього Кодексу, що містять юридичні гарантії забезпечення прав працівників від незаконного звільнення та сприяння у збереженні роботи, до яких можна віднести обов`язок роботодавця попередити працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці та вчинити дії щодо працевлаштування працівника, в тому числі з урахуванням переважного права на залишення на роботі, а також заборону на звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності або відпустки, крім випадку повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Законом № 117-IX статтю 40 КЗпП України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».

У свою чергу аналіз положень Закону № 889-VІІІ дає підстави для висновку, що ст. 87 цього Закону до набрання чинності Законом № 117-IX (до 25.09.2019 року) визначала як підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), так і особливості її застосування (у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі) поряд із прямою вказівкою на застосування загальної процедури вивільнення працівників, установленої законодавством про працю.

Судова колегія зауважує, що у разі покладення виконання завдань та функцій ліквідованого органу на інший орган, фактично мова йде про реорганізацію і відповідно якщо створюваний орган придбаває і перекладає на себе функції ліквідованого органу, то відповідно на новостворюваний орган покладається обов`язок по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При встановлених обставинах справи, роботодавець повинен був дотримуватись процедури вивільнення працівників у зв`язку з реорганізацією, визначеною законодавством про працю, а щодо держаних службовців Законом України « Про державну службу».

З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області "Про звільнення ОСОБА_1 " №997/к від 26.12.2019 року з займаної посади з 28.12.2019 року, відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду судовою колегією підтримується і суд апеляційної інстанції зазначає, що саме до правонаступника новоствореної юридичної особи - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перейшли функції, повноваження щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, що виконувалися ГТУЮ у кіровоградській області та майнові права та обов`язки цієї юридичної особи.

В той же час, приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції вірно врахував, що прийняття Постанови КМУ № 912 від 16.08.22 « Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», якою Південно-Східне міжрегіональне управління Мінюсту (м. Дніпро) реорганізовано шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) та згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, перебуває у стані припинення, не забезпечить поновлення порушених прав позивачки, тому обґрунтовано вважав, що ефективним способом захисту неправомірно звільненої з займаної посади позивачки є її поновлення не в організації, яка перебуває у стані припинення, прийняв правильне рішення про поновлення ОСОБА_1 в Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса), яке стало правонаступником Південно-Східного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Дніпро).

Згідно наявних у справі документів, отриманих від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до штатного розпису , затвердженого 12.09.2023 року, вбачається наявність штатної посади заступника начальника відділу організації та розвитку персоналу у Кіровоградській області.

Поновлення на роботі полягає в тому , що працівнику надається та ж робота, які він виконував до звільнення. У постанові від 22.01.2020 року Верховний Суд вказав, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод та інтересів. Необхідність відновити порушене право позивачки працювати на посаді державної служби в тому органі (інституції), з посади у якому її було неправомірно звільнено, з урахуванням, зокрема (але не виключно) її фаху, освітньо-кваліфікаційного рівня, категорії раніше займаної посади, покладається на правонаступника, до якого переходять права та обов`язки реорганізованої вчергове юридичної особи, і який приймає не лише майнові правовідносини, але і правовідносини, проходження публічної служби.

Такий підхід ґрунтується на конституційних принципах безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає безпідставними доводи та аргументи апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з огляду на що відмовляє у її задоволенні. Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для застосування ст. 317 КАС України. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі №340/197/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко