Справа № 127/8178/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8178/24
Провадження № 2-а/127/53/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 1558908 від 01.03.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПП, про скасування постанови серії ЕНА № 1558908 від 01.03.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1558908 від 01.03.2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовий поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять)грн 00 копійок.

Так, дійсно 01.03.2024 року, приблизно о 12.19 годині під`їжджаючи до міста Вінниці по вулиці Київській, будучи пристебнутим ременями (пасками) безпеки, працівники поліції наказали мені зупинитись для перевірки документів. На задньому та бокових склі автомобіля наклеєно затемнююча плівка. Патрульний автомобіль був припаркований на узбіччі автодороги. Пасок безпеки був відстебнутий, бо я доставав водійське посвідчення, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ з бардачку салону ТЗ.

Інспектор поліції після перевірки моїх документів заявив, що я, нібито, порушив правила дорожнього руху, керував ТЗ без використання ременем безпеки.

Ханіах Омар намагався пояснити інспектору поліції, що я їхав з пристебнутим ременем безпеки, а лише після зупинки для пред`явлення документів до перевірки, зняв його. Однак, без результатно.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 11.04.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

06.05.2024, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час несення служби 01.03.2024 в місті Вінниці, вул. Київська, 173 поліцейським взводу 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Білявським В.В. було зупинено автомобіль Орel р/н НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременен безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором поліції було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову серії ЕНА № 1558908 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.03.2024 року, інспектором поліції, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1558908 якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським взводу 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Білявським В.В. встановлено, що 01.03.2024 о 12:19 водій ОСОБА_3 в м. Вінниця, вул. Київська, 173, керував тз марки Opel Vectra, р/н НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР України порушення правил користування ремнями безпеки.

Частиною п`ятою ст. 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що поліцейським взводу 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль Орel р/н НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також, з відзиву на позовну заяву встановлено, що відсутній відеозапис факту порушення вимог п. 2.3в ПДР водієм ОСОБА_3 , оскільки згідно Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Розділу VIII, строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб.

Отже, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем під час розгляду справи жодним належним доказам не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визначених доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом також встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення, не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, не було залучено відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_3 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1558908 від 01.03.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя