Справа № 619/3740/24
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/3740/24
провадження № 2-а/619/26/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/3740/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції;

відповідач: Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції сторін.

28 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 000531 від 07.01.2024, винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Харківській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 , якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 07.01.2024 Постановою старшого інспектора ВБДР УГІП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Бондаренко Ю.М. серії БАД № 000531 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нібито адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП, за порушення вимог п. 31.1 ПДР порушення 6.8.5. ДСТУ 3649 2010 у вигляді штрафу 680,00 грн. З цією Постановою про адміністративне правопорушення він не згоден, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що складена з грубими порушеннями норм матеріального і процесуального права, порушенням порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, норм КУпАП, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Вказує, що 07.01.2024 о 13.30 год за адресою: м. Харків, вул. Новий Побут, буд.12, його було зупинено старшим інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренко Ю.М., за нібито порушення вимог ПДР та висунуто вимогу про пред`явлення документів на право керування транспортним засобом (Посвідчення водія та Свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на автобус БОГДАН А069.21 реєстраційний номер НОМЕР_1 ), після чого було складено Постанову про адміністративне правопорушення, за керування транспортним засобом, у якого була тріщина начебто в зоні роботи склоочисників, що є вчиненням нібито адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП за твердженням відповідача відбулося через допущене порушення вимог ДСТУ 3649: 2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі по тексту ДСТУ 3649:2010). У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації. Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі по тексту - КТЗ) категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції. Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля. Доводи відповідача про порушення мною вимог Правил дорожнього руху України ґрунтуються на тому, що він керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Зазначає, що 19.12.2023 року зазначений транспортний засіб БОГДАН А-069.21 державний реєстраційний знак НОМЕР_1 пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу та отримав протокол, яким транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним. Транспортний засіб, яким він керував, не був переобладнаний, а тому твердження відповідача про порушення ним вимог стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не є підставою для притягнення його до відповідальності зач.2 ст.121 КУпАП. Враховуючи, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників згідно вимог пунктом 31 ПДР_не віднесена до технічної несправності транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, а відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП настає саме у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, вважаю, що притягнення мене до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, є незаконним. Таким чином, вважає, що постанова серії БАД № 000531 від 07.01.2024 винесена стосовно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, є необґрунтованою, протиправною та підлягає скасуванню.

У відзиві на позов представник Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Ільченко Є. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вважає, що постанова серії БАД № 000531 винесена у відповідності до норм чинного законодавства, без порушень матеріального та процесуального права. Вказує, що 07.01.2024 о 13 год 30 хв за адресою: вул. Новий Побут, 12, водій керував транспортним засобом БОГДАН А069-21 р/н НОМЕР_1 , що надає послуги з перевезення пасажирів нерегулярних перевезень за маршрутом № 61Е вул. Чоботарська - Новий Побут, технічний стан якого не відповідав нормам ДСТУ 3649:2010, а саме з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив пункт 31.1 ПДР України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Зазначений транспортний засіб зупинено на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор встановив особу водія, ним виявився ОСОБА_1 . Інспектор довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються превентивні поліцейські заходи, пояснив позивачеві, що транспортний засіб під його керування має не відповідність ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», що затверджений наказом Держспоживстандарту України № 630 від 28.12.2010 і має тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Дана вимога щодо цілісності вітрового скла колісних транспортних засобів закріплена в пункті 6.8.5. ДСТУ 3649:2010. Враховуючи, що позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, то це є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого частиною другою статті 121 КУпАП. Інспектор, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. В ході даної підготовки позивачем не було заявлено будь-яких клопотань. Після завершення підготовки до розгляду справи, інспектор, керуючись статями 279, 280 КУпАП, розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 121 КУпАП. Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КУпАП, тому була винесена постанова серії БАД № 000531. При винесенні цієї постанови, поліцейський керувався положеннями ПДР, КУпАП та ДСТУ 3649:2010, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне позивачем, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що відповідно до тексту позовної заяви позивач не спростовує наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, а лише намагається поставити під сумнів правильність кваліфікації своїх дій інспектором за ознаками частини другої статті 121 КУпАП. Зазначає, що відповідно до п.п.31.1.ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року № 710, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2012 року за № 2169/22481, визначено, що на території України діють національні стандарти відповідності стану технічного транспортного засобу, зокрема ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методики контролювання", а також Міждержавні стандарти, серед яких, зокрема, ГОСТ 5727-88 "Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови". В свою чергу, відповідно до пункту 5.1 розділу 5 Додатку № 1 до Вимог, стан конструкції і технічні характеристики матеріалу скла мають відповідати за інформацією їх маркування, ПДР України, вимогам пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010. Так, ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630. Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010, цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (категорій М, 1УЮ, N0, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. Таким чином, відповідно до ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси). Технічний стан - відповідність колісних транспортних засобів складу його конструкції та сукупність фактичних експлуатаційних характеристик КТЗ. ДСТУ 3649:2010 встановлено наступні вимоги щодо безпечності технічного стану КТЗ, зокрема п. 6.8.5 на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Отже, аналізуючи норми чинного законодавства наведені вище, на думку відповідача, можна обґрунтовано стверджувати, що стан конструкції скла відноситься насамперед до технічного стану колісного транспортного засобу, оскільки законодавцем внесено дану норму до Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання»(ДСТУ 3649:2010). Таким чином, при визначенні технічного стану конструкції скла колісного транспортного засобу категорії М, яким керував позивач, а саме при виявленні на ньому тріщини в зоні роботи склоочисників, інспектор правомірно кваліфікував дії водія за ознаками частини другої статті 121 КУпАП. Крім того, відповідач вважає, що зі змісту зібраного інспектором відеозапису об`єктивно можливо встановити, що тріщина знаходиться в зоні роботи склоочисників. Також посилається на те, що техогляд є обов`язковою процедурою для окремих категорій транспортних засобів у авторизованих сервісних центрах, без якої їх експлуатації заборонена. Під час огляду проводиться перевірка транспортного засобу на відповідність технічним нормам та стандартам, а також виявляються можливі несправності та дефекти. Однак, зазначена процедура не може бути гарантом справності та відповідності технічним нормам та стандартам транспортного засобу на протязі всього часу його експлуатації до наступного огляду. Таким чином, з огляду на проміжок часу, згаданий позивачем протокол проходження технічного огляду не може слугувати доказом у даній справі та свідчити про протиправність оскаржуваної постанови.

На відзив представником ОСОБА_1 адвокатом Бочаровою Л.І. надано відповідь, у якій вона просить задовольнити позов у повному обсязі та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення. Зазначає, що з відзивом не погоджується, вважає, що постанова серія БАД № 000531 у відношенні ОСОБА_1 складена не законно та підлягає скасуванню.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

30 травня 2024 року ухвалою судді позов залишено без руху.

12 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду уточнений позов та заяву про поновлення строків звернення до суду.

12 червня 2024 року було постановлено ухвалу про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи на 13 год 00 хв 24 червня 2024 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 20 червня 2024 року.

24 червня 2024 року судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 11.07.2024.

25 червня 2024 року представник Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Ільченко Є. подала до суду відзив на позовну заяву.

01 липня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Бочаровою Л.І. подано до суду відповідь на відзив.

У судове засідання представники відповідачів Департамента патрульної поліції та УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції, не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення повідомлення в їх електронний кабінет, причин неявки суду не повідомили.

Представник позивача адвокат Бочарова Л.І. у поданій заяві просила розглядати справу без участі сторони позивача, позов просила задовольнити у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою серії БАД № 000531 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2, 3, 5, 6 статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1 Розділу I. Загальних положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 000531 від 07.01.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, суд ураховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою від 07.01.2024 серії БАД № 000531 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 07.01.2024 о 13 год 30 хв в м. Харкові по вул. Новий Побут керував автобусом за маршрутом № 61Е (вул. Чоботарська-Новий Побут) здійснював перевезення пасажирів. Технічний стан автобуса не відповідав вимогам стандартів, що стосується правил дорожнього руху, а саме з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив пункт 31.1 ПДР України та п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010.

Частиною другою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до п. 31.1 (в) Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами пп. 31.4 п. 31 Правил дорожнього руху заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

Вказаний перелік технічних несправностей, наведений в п. 31 Правил дорожнього руху, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Крім того, Правила дорожнього руху містять п. 31.4.4, який передбачає несправності саме склоочисників й справність вітрового скла, а також п. 31.4.7 «в», за наявності яких транспортний засіб не можна використовувати.

Порушення п. 6.8.5 ДСТУ до таких не відноситься.

З огляду на наданий позивачем протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01715-01193-23 від 19.12.2023, транспортний засіб МЗ, Богдан А-069.21, державний номерний знак НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю визначена не пізніше 19.06.2024.

З оглянутого під час розгляду справи відеозапису фіксації процедури складення постанови, що відбулось 07.01.2024 і є предметом даного позову, установлено, що незважаючи на вимогу ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський не проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з посиланням на підставу зупинки.

Разом з цим на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 619_508_24.mp4 неможливо чітко ідентифікувати місце розміщення тріщини (чи знаходиться вона в зоні дії склоочисників, чи ні).

Також суд виходить із того, що в цій ситуації повністю відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, оскільки позивач вчасно проходив техогляд і має відповідний протокол, а крім того, відсутні докази на підтвердження того, що він знав про наявність тріщини до зупинки.

Наведене, у сукупності із процесуальними порушеннями, допущеними поліцейськими, свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Суд враховує положення ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачами відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що є підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказане, узгоджується з постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17 провадження № К/9901/1403/17) в якій, суд касаційної інстанції погодився із тим що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а провадження № К/9901/21241/18) вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 07.01.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАД № 000531 від 07.01.2024 винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренко Юрієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн за ч. 2 ст. 121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код 40108646;

відповідач: Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, буд. 315-А, ідентифікаційний код 40108578.

Повне судове рішення складено 11 липня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок