Справа № 160/15320/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 липня 2024 рокуСправа № 160/15320/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; ) щодо не проведення нарахування та виплаті індексації (підвищення) до пенсії за вислугу років, виходячи з наступних розрахунків, починаючи:

- з 01.03.2022 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію' пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з врахуванням суми в 2000 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» із наступних розрахунків: індексації підлягала сума пенсії в розмірі 8883,62 + 2000 = 10883,62 х 0,140 = 1523,70 грн. (10883,62 + 1523,70 = 12407,32);

- з 01.03.2023 року, відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, із розрахунку 12407,32 х 0,197 = 2444,24 (12407,32 + 2444,24 = 14851,56 грн.) у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмежень розміром 1500 грн.;

- з 01.03.2024 року, відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення, у розмірі 1,0796 із розрахунку 14851,56 х 0,0796 = 1182,18 (14851,56 + 1182,18 = 16033,74 грн.) та з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 року у справі №160/5094/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки про грошове забезпечення від 09 березня 2022 року №33/24-/С-6783, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» та на підставі Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року, у справі № 160/8486/23, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; ) провести нарахування та виплатити індексації (підвищення) до пенсії за вислугу років, виходячи з наступних розрахунків, починаючи:

- з 01.03.2022 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з врахуванням суми в 2000 грн. передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» із наступних розрахунків: індексації підлягала сума пенсії в розмірі 8883,62 + 2000 = 10883,62 х 0,140 = 1523,70 грн. (10883,62 + 1523,70 = 12407,32);

- з 01.03.2023 року, відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, із розрахунку 12407,32 х 0,197 = 2444,24

(12407,32 + 2444,24 = 14851,56 грн.) у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмежень розміром 1500 грн.;

- з 01.03.2024 року, відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення, у розмірі 1,0796 із розрахунку 14851,56 х 0,0796 = 1182,18 (14851,56 + 1182,18 = 16033,74 грн.) та з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 року у справі №160/5094/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки про грошове забезпечення від 09 березня 2022 року №33/24-/06783, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» та на підставі Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року, у справі № 160/8486/23, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду дану позовну заяву залишено без руху, із наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення відповідних недоліків.

Ухвалено, що визначені недоліки позовної заяви позивачу необхідно усунути шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 3 633,60 грн.

Означена ухвала була направлена на адресу позивача, яка зазначена ним в позовній заяві.

Суд зазначає, що на адресу суд повернувся конверт, який міститься в матеріалах справи, кореспонденція адресована ОСОБА_1 повернулася за зворотньою адресою: За закінченням терміну зберігання.

Кодексом адміністративного судочинства визначені порядок вручення судових повісток і судових рішень.

Так, порядок вручення судового рішення регулюється статтею 251 КАС України, відповідно до частини 5 якої, якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, його копія протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі надсилається в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

На підставі означеного, ухвала суду про залишення позову без руху надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернулась до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неотримання особою поштового відправлення у поштовому відділенні з власних невідомих суду причин.

Пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, позивач не відмовлявся отримати судове рішення, проте і судом виконані усі передбачені чинним процесуальним законодавством заходи для повідомлення позивача про прийняте рішення.

Таким чином, виникла ситуація, яка не передбачена КАС України.

Фактично законодавцем створено ситуацію, коли після повернення конверту із судовим рішенням з позначкою за закінченням терміну зберігання суди не можуть прийняти жодного рішення, оскільки таке судове рішення не вважається врученим і відлік будь-якого строку (оскарження, усунення недоліків тощо) не починає свій перебіг.

Така ситуація також виникла у зв`язку з тим, що Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, містять лише приписи щодо вручення судових повісток і не визначають окремого порядку вручення судових рішень.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Отже, чинним КАСУ не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Позивачем у позовній заяві своїм місцезнаходженням зазначено АДРЕСА_1 куди судом і направлялась ухвала про залишення позовної заяви без руху, тобто судом виконані усі залежні від нього дії для повідомлення позивача про необхідність усунення виявлених недоліків позовної заяви, проте позивачем ухвала суду не отримана з невідомих причин.

Приписами статті 126 КАС України регулюється порядок вручення повісток, а саме її пунктом 11 визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З наведеного вбачається, що вручення судових повісток і судових рішень визначені окремими статтями, які не є тотожними і по різному регулюють таке вручення.

Так, стаття 251 КАС України, яка регулює порядок вручення судових рішень, на відміну від статті 126, що регулює порядок вручення судових повісток, не визначає днем вручення судового рішення закінчення терміну зберігання у поштовому відділенні.

У зв`язку з цим, суд вважає можливим застосувати до ситуації, яка виникла, аналогію закону, а відповідно і правила, визначені ч. 11 ст. 126 КАС України.

Інше застосування процесуальних норм взагалі не дозволить судам ніколи прийняти рішення в подібній ситуації.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи мають не тільки права, але і відповідні обов`язки, зокрема зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зауважує, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Тож, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач має активно використовувати власні процесуальні права.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що, звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 мав цікавитись рухом його позовної заяви.

Водночас, суд зазначає, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала позовну заяву, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

Суд наголошує, що обов`язку суду направляти судові рішення учасникам справи в належний спосіб кореспондує обов`язок останніх добросовісно дотримуватися обов`язку отримувати судову кореспонденцію.

Означеної позиції дотримується ВС, визначеній в ухвалі від 25.06.2024 р. у справі №215/7059/23, в тексті якої зазначено, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд прийшов до висновку, що позивач, будучи належним чином повідомлений, у встановлений судом строк і до цього часу вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 241, 243, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька