Справа № 743/644/24
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/644/24
Провадження № 2-а/743/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретарів: Марченко А. В., Довбенко О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпкисправу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2060991 від 03.05.2024 р., за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позовна заява мотивована тим, що 03 травня 2024 року щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2060991, в якій зазначено, що 03.05.2024 р. водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі мотошолома, чим порушив п. 2.3г ПДР, а також не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР, однак у оскаржуваній постанові не зазначено жодних доказів вчинення правопорушення. Позивач під час розгляду справи заявляв клопотання про правову допомогу, однак відповідач таке право позивача не реалізував. Всупереч вимог ст. 268 КУпАП позивачу не роз`яснювались його права та обов`язки.

З огляду на вказане, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Справу передано головуючому судді 15.05.2024 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.05.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29.05.2024 р.

28.05.2024 р. відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості підготувати відзив на позовну заяву та вчасно направити його до суду, зареєстроване за вх. № 2003/24-Вх

29.05.2024 року справа була знята з розгляду у зв`язку з проходженням підготовки судді у Національній школі суддів України згідно наказу № 3-АГ від 20.05.2024 р.

11.06.2024 р. до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що перевіривши документи на право керування транспортним засобом було встановлено, у ОСОБА_1 не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «А». Для перевірки такої інформації працівниками поліції було перевірено особу по службовому планшету з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». Відповідач також зазначив, що всі обставини перевірки були зафіксовані на службову бодікамеру працівника поліції.

У судовому засіданні 14.06.2024 р. позивач вину визнав частково та зазначив, що відсутні заперечення про керування транспортним засобом без мотошолому. Однак, в частині відсутності права керування зауважив, що у нього вікриті категорія "А" та "В" з 27.12.2006 р., про що свідчить посвідчення водія, яке було пред`явлене позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні було оголошено перерву до 08.07.2024 р. для надання можливості позивачу надати копію посвідчення на право керування транспортним засобом.

08.07.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з участю головуючого судді у розгляді кримінальної справи № 743/512/24.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач у відзиві заявив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Позивач 08.07.2024 р. надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та надав копії документів, для подання яких у судовому засіданні оголошувалась перерва.

За положеннями ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з оскаржуваної постановипро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2060991 від 03.05.2024 р., водій керуючи транспортним засобом EX50QT B, р. н. НОМЕР_1 , не мав при собі мотошолома, чим порушив п. 2.3г ПДР, а також не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР.

На підставі ст. 36 КУпАП стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно тимчасового реєстраційного талона серії НОМЕР_2 мопед марки DELTA, моделі EX50QT B, р. н. НОМЕР_1 , має об`єм двигуна 49 куб. см.

Відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 , з 27.12.2006 р. ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорій "А", "В".

Обставини наявності повноважень у поліцейського з притягнення до адміністративної відповідальності, відповідності накладеного стягнення санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП судом не досліджуються, оскільки ці обставини не заперечуються жодною зі сторін справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. п. "г" п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт керування транспортним засобом без мотошолому позивачем не заперечується.

Згідно п. п. "а" п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно абз 3 п. 27 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08.05.1993 р. № 340 (зі змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 320 від 03.04.2019 р.) посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: А1, А - відповідає категорії А.

Оскільки позивач отримав посвідчення водія до 16.11.2008 р., тобто до набрання чинності вищезазначеним Законом, суд приходить до висновку, що законодавець надав право позивачу звернутися до уповноваженого органу для заміни посвідчення водія без складання іспитів, позаяк станом на набуття позивачем права на керування транспортними засобами категорії "А" категорії "А1" не існувало, що відповідає принципу незворотності дії законів у часі.

З положень вищепроцитованої норми випливає, що обмін посвідчення водія з метою розділення категорій є правом водія, а не обов`язком.

Відтак матеріалами справи не підтверджується наявність в діях позивача суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю з одночасним частковим задоволенням позовних вимог.

В той же час, оскільки позивач визнав керування транспортним засобом без мотошолому, останній підлягає відповідальності, передбаченій ч. 5 ст. 121 КУпАП.

При цьому, щодо доводів позивача про нероз`яснення йому прав та ненадання права на захист суд зважає на таке.

До обов`язків поліцейського не належить надання позивачу юридичних консультацій чи забезпечення послугами адвоката. Вказана позиція висловлена Шостим ААС у справі № 743/84/23 (постанова від 19.06.2023 р.).

Водночас, позивач не вказав, яке саме з порушених прав на стадії винесення оскаржуваної постанови за відсутності захисника призвело до невідворотних наслідків, що виявились під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто таких, що безповоротно не можуть бути реалізовані під час розгляду справи по суті, незважаючи на можливість судового захисту таких прав.

Аналогічно, позивачем не вказано, яке конктретне право йому роз`яснено не було під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яким він не зміг безповоротно скоритатися при розгляді справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що поліцейським застосовано ст. 36 КУпАП при складанні адміністративних стягнень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що на позивача слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду за те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, його витрати зі сплати судового збору за подання позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог, виходячи з розміру накладеного стягнення, що становить 85 %.

Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14000, місто Чернігів, проспект Перемоги, 74) про скасування постанови задовольнити частково.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Змінити захід стягнення в межах, передбачених частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наклавши на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510, 00 гривень (п`ятсот десять гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14000, місто Чернігів, проспект Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 514, 76 гривень (п`ятсот чотирнадцять гривень 76 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з моменту проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. В. Кравчук