Справа № 500/2580/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2580/24

10 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАПНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 05.04.2024 року № 53 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення, а саме з 29 березня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2024 позивачка повторно звернулась до Відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням про відмову в призначенні пенсії від 05.04.2024 року № 53 Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту та недосягненням пенсійного віку, що слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 25.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13.05.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що 29.03.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

05.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 53 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного стажу роботи водієм міського транспорту.

Пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Згідно із даними паспорта громадянина України на ім`я позивача, її вік станом на день подання заяви про призначення пенсії становив повних 50 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Крім того, до стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту не зараховано періоди роботи згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 22.02.2024 № 11, оскільки в матеріалах пенсійної справи наявні дві довідки від 22.02.2024 № 11, в яких наявні розбіжності в періодах роботи.

Тому, позивачем не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

За наданими для призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивача склав 34 роки 3 місяці 16 днів, стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту - не визначено.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Позивач 29.03.2024 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності вказану заяву передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За результатом розгляду вказаної заяви, 05.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення № 53 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Дане рішення обґрунтовано тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту та, що позивач не досягнула пенсійного віку.

Як слідує зі змісту вказаного рішення, страховий стаж позивачки становить 34 роки 03 місяці 16 днів.

Стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту не визначено.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

до страхового стажу зараховано всі періоди;

до стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту не зараховано періоди роботи, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 22.02.2024 № 11. До заяви від 07.03.2024 надано довідку від 22.02.2024 № 11, яка не відповідала вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, був відсутній підпис начальника відділу кадрів. До заяви від 29.03.2024 надано нову довідку із датою та номером реєстрації від 22.02.2024 №11, яка містить підпис начальника відділу кадрів, але в періодах роботи наявні розбіжності із попередньою довідкою. Відсутня інформація, яку довідку від 22.02.2024 №11 вважати дійсною. Крім того, не зазначено про зайнятість на міському пасажирському транспорті. За даними трудової книжки НОМЕР_1 від 02.07.1992 з 04.08.1993 по 08.12.1993 працювала водієм в службі руху, з 09.12.1993 но 24.03.1994 - підсобно-транспортним працівником служби руху.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії на пільгових умовах слугувало дві обставини: позивач не досягнула пенсійного віку та у позивача відсутній необхідний стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Щодо досягнення необхідного пенсійного віку, суд зазначає наступне.

У пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до статті 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон України № 2148-VIII), що доповнив Закон № 1058-IV розділом XIV-1, який містить пункт 8 частини другої статті 114 такого змісту:

На пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом "з" статті 13 Закону України № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон України № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Законом України №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "з" статті 13 Закону України № 1788-ХІІ вік та стаж, необхідні для набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам вік з 50 років до 55 років, а стаж з 20 до 25 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом України № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон України № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв), для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом України № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та страхового стажу. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років та страховий стаж 20 років, тоді як другий - у 55 років та страховий стаж 25 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд приходить до висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України № 1058-ІV, які передбачають саме такі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах для водів міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Щодо наявності у позивача необхідного стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Як слідує із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1992, ОСОБА_2 :

12.01.1993 зарахована курсантом по підготовці водіїв тролейбусів;

04.08.1993 переведена водієм третього класу в службу руху;

09.12.1993 переведена підсобно-транспортним робітником служби руху;

24.03.1994 переведена водієм тролейбуса третього класу;

01.02.2005 присвоєно другий клас водія тролейбуса;

01.02.2018 присвоєний перший клас водія тролейбуса;

01.07.2019 переведена водієм тролейбуса першого класу в службу експлуатації тролейбусів.

Як зазначалося вище, підставою для не зарахування до стажу роботи позивача водієм міського пасажирського транспорту слугувало те, що до заяви від 07.03.2024 надано довідку від 22.02.2024 № 11, яка не відповідала вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, був відсутній підпис начальника відділу кадрів.

До заяви від 29.03.2024 надано нову довідку із датою та номером реєстрації від 22.02.2024 №11, яка містить підпис начальника відділу кадрів, але в періодах роботи наявні розбіжності із попередньою довідкою. Відсутня інформація, яку довідку від 22.02.2024 №11 вважати дійсною. Крім того, не зазначено про зайнятість на міському пасажирському транспорті.

За даними трудової книжки НОМЕР_1 від 02.07.1992 з 04.08.1993 по 08.12.1993 працювала водієм в службі руху, з 09.12.1993 по 24.03.1994 - підсобно-транспортним працівником служби руху.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Як встановлено судом, при первинному зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах від 07.03.2024 позивачем було надано довідку КП "Тернопільелектротранс" від 22.02.2024 №11 зі змісту якої слідує, що позивач працювала повний робочий день в КП "Тернопільелектротранс" і за період з 04.08.1993 по 08.12.1993, з 24.03.1994 по 26.04.1995, з 27.09.2000 по даний час виконує роботу водія тролейбуса повний робочий день 24 роки 09 місяців 24 дні за професією, посадою водій тролейбуса, що передбачена абзацом 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак у даній довідці був відсутній підпис начальника відділу кадрів.

Тому при повторному зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах від 29.03.2024 позивачем було надано довідку КП "Тернопільелектротранс" від 22.02.2024 №11 за підписом, зокрема, начальника ВКД, із уточненими даними зі змісту якої слідує, що позивач працювала повний робочий день в КП "Тернопільелектротранс" і за період з 04.08.1993 по 08.12.1993 та з 24.03.1994 і по даний час виконує роботу водія тролейбуса повний робочий день 30 років 03 місяці 05 днів за професією, посадою водій тролейбуса, що передбачена абзацом 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд зауважує, що не зважаючи на наявні розбіжності в періодах роботи у вказаних довідках, стаж роботи на посаді водія тролейбуса, який зазначений у довідці КП "Тернопільелектротранс" від 22.02.2024 №11, яка подавалась при первинному зверненні - 24 роки 09 місяців 24 дні та стаж роботи який зазначений у довідці КП "Тернопільелектротранс" від 22.02.2024 №11, яка подавалась при повторному зверненні - 30 років 03 місяці 5 днів є більш ніж достатнім - не менше 10 років на зазначеній посаді.

Крім цього, періоди роботи позивача на посаді водія тролейбуса зазначені у довідці КП "Тернопільелектротранс" від 22.02.2024 №11 поданій при повторному зверненні повністю збігаються із записами у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 02.07.1992. Також вказана довідка повністю відповідає вимогам визначеним пунктом 20 Порядку №637.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вказаною довідкою підтверджено факт роботи позивача у КП "Тернопільелектротранс" за професією, посадою водій тролейбуса більше ніж 10 років. При цьому, суд враховує, що наявність необхідного страхового стажу не є спірним у даному випадку та визнається відповідачем.

Тому, оскільки судом встановлено, що позивач при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах досягла необхідного віку (50 років), у неї наявний достатній страховий стаж (не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років), суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 05.04.2024 року № 53 та наявність підстав для його скасування.

Тому, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо дати з якої слід призначити пенсію то суд враховує, що згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 вперше звернулася із заявою про призначення пенсії 07.03.2024 та повторно 29.03.2024, то пенсію слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 11.03.2024.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягають до задоволення.

Оскільки позовні вимоги задоволено, слід стягнути за рахунок бюджетних відповідача судовий збір сплачений згідно квитанції від 24.04.2024.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 05.04.2024 року № 53.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.03.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 10 липня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.