Справа № 127/16810/24
Суддя: Каленяк Р. А.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024 встановлено, що 14.05.2024 о 13 год. 56 хв. 46 сек. по А/Д М30 379 КМ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 с. Якушинці рухався зі швидкістю 74 км/год., перевищив дозволену швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC 08365, чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Внаслідок чого, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 340 грн.

З вищезазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, 14.05.2024 о 13 год. 56 хв. 46 сек. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухався на власному транспортному засобі «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М30 379 КМ з дозволеною швидкістю 48 км/год, не порушуючи жодних правил дорожнього руху. Наближаючись до припаркованого праворуч транспортного засобу працівників поліції, жестом руки одного з них позивача було зупинено. Після зупинки позивача працівник поліції, який підійшов до нього, не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та не пред`явив на вимогу ОСОБА_1 службове посвідчення. Внаслідок чого, позивач зауважив працівнику поліції, що він діє з порушенням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», на що працівник поліції не відреагував. Після чого, працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, рухаючись із перевищенням швидкості, а саме 74 км/год, що зафіксовано в ручному режимі на TRUCAM. Звернувши увагу на те, що працівник поліції тримав TRUCAM в руках та під час руху автомобіля здійснював фіксацію TRUCAM в ручному режимі, позивач повідомив працівнику поліції, що така фіксація здійснюється ним всупереч законодавства, оскільки фіксація на TRUCAM має здійснюватись у стаціонарному положенні із встановленням на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу. На дані порушення працівник поліції уваги не звернув та почав здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Однак, на прохання останнього щодо надання та ознайомлення з доказами порушення п 12.4 ПДР України, працівник поліції також не відреагував та не надав позивачу жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після чого, працівником поліції було вручено ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 із відміткою у постанові, що до неї додаються «472792» без зазначення що це за доказ.

Таким чином, на думку позивача постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відображає дійсних обставин справи та підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним працівник поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Разом з тим, інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою суду від 24.05.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

20.06.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з диском відеофіксацією скоєного правопорушення.

З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час несення служби на автомобільній дорозі М-30 (Стрий Тернопіль Кропивний Знам`янка Луганськ Ізварине) 379 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 ПДР України с. Якушинці Вінницького району 14.05.2024 екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TRUCAM ІІ LTІ 20/20 (серійний номер ТС008365) було виявлено порушення ПДР України, а саме водій транспортного засобу HYUNDAI SONATA з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив швидкість руху на 24 км/год, чим порушив п 12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Інспектор ОСОБА_2 виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на позивача в розмірі 340 грн.

Окрім того, відповідачем у відзиві зазначено, що постанова винесена уповноваженою на те особою в межах своїх повноважень, з використанням приладів які пройшли перевірку та мають відповідні сертифікати.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.05.2024 інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024 згідно якої 14.05.2024 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 с. Якушинці Вінницького району перевищив дозволену швидкість на 24 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ІІ LTІ 20/20 (серійний номер ТС008365), чим було порушено п. 12.4 ПДР України

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Вимірювач, яким здійснювався замір швидкості транспортного засобу - лазерний LTI 20/20 TRUCAM II.

Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM TC 08365 II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 «Правил дорожнього руху».

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TRUCAM.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідачем на підтвердження законності винесення оскаржуваної постанови надано відзив на позовну заяву, до якої додано фото з приладу TRUCAM, документація на прилад TRUCAM, довіреність, диск з відеозаписом, лист Служби автомобільних доріг у Вінницькій області щодо дорожніх знаків на А/Д в с. Якушинці Вінницького району.

При дослідженні наданого представником відповідача відеозапису суд встановив, що на рухомий транспортний засіб марки HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрижання приладу TRUCAM, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості транспортного засобу TRUCAM ІІ LTІ 20/20 (серійний номер ТС008365) з руки (рук). Тобто така вібрація приладу TRUCAM, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

На відеозаписі, долученому до відгуку, видно, що інспектор поліції тримав прилад у руках. Крім того, з 01 хвилини 30 секунд відеозапису інспектор поліції самостійно підтвердив, що прилад залишався у його руках під час проведення вимірювання.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TRUCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, що суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»

Таким чином, суд зауважує, що прилад TRUCAM при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TRUCAM в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Аналогічної позиції у своїй постанові від 02.04.2024 у справі № 442/980/24 дотримується Восьмий апеляційний адміністративний суд, та зазначає, що працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

До того ж рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №758/8181/23 від 24.01.2024 зазначається про те, що указаний прилад в ручному режимі використовувати заборонено.

У відповідності до статті 1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2ст. 6 Конституції).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Доказів щодо належного способу використання, закріплення приладу TRUCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70 - не надано.

Під час дослідження відеозапису доданого відповідачем разом з відзивом на позовну заяву судом встановлено, що під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 наявне дрижання приладу TRUCAM, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач та унеможливлює визнання даного відеозапису як достовірного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Власне докази, котрі містять недоліки, можуть ускладнити процес встановлення істини або навіть перешкоджати йому. Недоліки у зібраних доказах можуть викривати чи спотворювати факти, що робить ці докази менш надійними для прийняття рішення у справі. Тому важливо мати беззаперечні докази отримані у встановленому законом порядку, із дотриманням встановленої процедури, без недоліків для забезпечення справедливого і законного прийняття рішення.

Хоча ч.2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію передбачено, що Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Однак із дослідженого відеозапису, можливо встановити, що вимірювання швидкості проводилося після того, як автомобіль, під керуванням позивача, виїхав із-за зелених насаджень та заокруглення дороги. На водія, звичайно, покладається обов`язок дотримуватись швидкісного режиму, проте також на інспектора поліції покладено обов`язок проводити вимірювання швидкості на видному місці згідно законодавства.

Згідно відеозапису, позивач погоджується на діалог з інспектором поліції, проте зауважує та просить зафіксувати той факт, що він не порушував швидкісного режиму та правил дорожнього руху, рухаючись із швидкістю 69 км/год, яку вказував спідометр його автомобіля, у той час як прилад зафіксував швидкість 74 км/год. Зміст відео показує, що позивач не згоден з оскаржуваною постановою та вказує на недоліки. Це свідчить про ретельне розуміння своїх прав та процедур. Звернення уваги на недоліки свідчить про бажання позивача вплинути на ухвалене рішення, продемонструвавши обґрунтовану позицію з метою захисту своїх прав та інтересів.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення відповідача.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних та безсумнівних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню,

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки він при зверненні до суду просив їх залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП задовольнити.

Постанову інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Завальнюка Сергія Юрійовича серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, 03048, адреса для листування: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, 21010.

Суддя: