Справа № 240/2324/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/2324/22

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боогу № Ф-2993-51 У від 11.11.2020 Головного управління ДПС у Житомирській області;

- зобов`язати Головного управління ДПС у Житомирській області вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості щодо наявності боргу зі сплати Єдиного соціального внеску у ОСОБА_1 , в розмірі 38706,36грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до податкової вимоги відповідач вимагає від нього сплатити борг зі сплати єдиного внеску в розмірі 38706,36 грн. Відповідач вимагає сплатити борг посилаючись на статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Вказує, що з 30.04.2014 був зареєстрований фізичною особою підприємцям, але фактично не здійснював підприємницьку діяльність, а перебував у трудових відносинах з різними підприємствами. Відповідно ЄСВ за нього сплачено роботодавцями, що підтверджується довідкою форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу. Вважає некоректним, оскільки таке оподаткування набуває подвійного характеру.

Позивач вважає, що відповідач під час прийняття рішення щодо пред`явлення вимоги зі сплати єдиного соціального внеску, зобов`язаний був встановити всі обставини щодо сплати відповідного збору. Крім того, вказує, що 21.05.2021 ним було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 2993-51 від 23.02.202 про сплату єдиного внеску в розмірі 40906,36грн. Рішенням від 27.07.2021 Житомирський окружний адміністративний суд по справі № 240/9916/21 вимогу визнав протиправною та скасував. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був підчас формування нової вимоги від 21.05.2021 скасувати (відкликати) попередню вимогу від 11.11.2020, але цього не було зроблено.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017, 2018 та 2019 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримуюсь пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464). Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами- підприємцями не передбачено. Крім цього, фактичне не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, що чинне з 01.01.2017 не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Отже, від нарахувань за 2014-2020 рік за себе за весь період - Позивач не звільнений, і відповідно до наявної заборгованості йому була правомірно сформована і надіслана вимога про сплату боргу №Ф-2993-51 У від 11.11.2020 на суму 38706,36 грн.

Дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем, ОСОБА_1 05.05.2014 було здійснено державну реєстрацію, як фізичної особи - підприємця. З 01.10.2014 по 31.03.2018 перебував на спрощеній системі оподаткування (третя група), з 01.04.2018 по даний час - на загальній системі оподаткування.

Водночас, зі змісту вимоги №Ф-2993-51 У від 11.11.2020 з єдиного соціального внеску на загальну суму 38706,36 грн. не можливо встановити період за який нараховано борг.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що за ОСОБА_1 обліковується недоїмка зі сплати ЄСВ на суму 38706,36 грн., яка виникла за рахунок наступних нарахувань:

- за липень-вересень 2016 року на суму 957,00 грн. по терміну сплати 19.10.2016, який було частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення №1458166SВ від 20.07.2016 на суму 4800,00 грн., та зараховано у порядку календарної черговості виникнення заборгованості відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 на суму 571,36грн., отже недоїмка склала 385,64 грн.;

- жовтень-грудень 2016 року на 990,00грн. по терміну сплати 19.01.2017;

Загальна заборгованість станом на 31.10.2016 -1485,08 грн., сума пені - 642,54 грн.

- січень - березень 2017 року 2112,00грн, по терміну сплати 19.04.2017;

- квітень - червень 2017 року 2112,00грн, по терміну сплати 19.07.2017;

- липень-вересень 2017 року 2112,00грн., по терміну сплати 19.01.2018

Загальна заборгованість станом на 31.10.2017 - 8811,08 грн.

- за січень - березень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.04.2018;

- за квітень-червень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.07.2018;

- за липень-вересень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 19.10.2018;

- за жовтень - грудень 2018 року на суму 2457,18 грн. по терміну сплати 21.01.2019;

Заборгованість станом на 31.10.2018 - 18294,62грн.

- за січень - березень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 19.04.2019;

- за квітень - червень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 19.07.2019;

- за липень - вересень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 21.10.2019;

- за жовтень - грудень 2019 року на суму 2754,18 грн. по терміну сплати 20.01.2020;

Заборгованість станом на 31.10.2019 - 29014,34 грн.

- за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн. по терміну сплати 21.04.2020;

- за червень 2020 року на суму 1039,06 грн. по терміну сплати 20.07.2020;

- за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн. по терміну сплати 19.10.2020;

- за жовтень-листопад 2020 року на суму 2200,00грн. по терміну сплати 19.01.2021.

Отже станом на 31.01.2021 загальна сума боргу з єдиного внеску становила 40409,36 грн. з яких основний платіж - 39164,48 грн., штрафи - 1099,34 грн., пеня - 642,54 грн.

Згідно довідки ОК-5 та даних трудової книжки позивач перебував у трудових відносинах з різними підприємствами а саме:

ТОВ "ЛАВІКОМ, , період роботи 05.10.2011 по 11.07.2016, ТОВ "ГОЛОВИНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР", , період роботи 20.07.2016 по 19.07.2017, ТОВ "КРІГЕР ЕНЕРГІЯ", , період роботи з 28.08.2017 по 11.05.2021.

Вказаними підприємствами щомісяця нараховувався та сплачувався у бюджет єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1

11.11.2020 Головним управлінням ДПС у Житомирській області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача була складена вимога № Ф-2993-51 У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, станом на 31.10.2020 року на суму 38706,36 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті суд, виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перелік платників єдиного внеску визначений статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (абзац перший пункту 1); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За правилами абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно частини 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як встановлено судом позивач працював у ТОВ "ЛАВІКОМ" () період роботи 05.10.2011 по 11.07.2016 ; ТОВ "ГОЛОВИНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" () період роботи 20.07.2016 по 19.07.2017; ТОВ "КРІГЕР ЕНЕРГІЯ" () період роботи з 28.08.2017 по 11.05.2021

Вказані підприємства щомісяця у період з 2011 по 2021 нараховувався та сплачувався у бюджет єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 .

Під час вирішення зазначеної справи суд враховує, що Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності.

Із системного аналізу його норм слідує, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як фізичною особою-підприємцем.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 по справі № 440/2149/19.

Крім того, судовим рішенням у справі №240/9916/21 від 27.07.2021, яке в установленому законом порядку набрало законної сили, було підтверджено відсутність обов`язку ОСОБА_1 щодо сплати ЄСВ, як фізичною особою-підприємцем за період з липня 2016 року по листопад 2020 року у зв`язку з тим, що у вказаний період ЄСВ відносно ОСОБА_1 сплачено його роботодавцями.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу № Ф-2993-51 від 23.02.2021 Головного управління ДПС у Житомирській області є протиправною, порушує майнові права та інтереси позивача, а тому вимога про сплату боргу № Ф-2993-51 У від 11.11.2020 є протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується доводів позивача, що відповідач зобов`язаний був підчас формування нової вимоги від 21.05.2021 скасувати (відкликати) попередню вимогу від 11.11.2020, але цього не було зроблено суд зазначає наступне.

Приписами п.п.2, 3, 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 Інструкції №499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу, - у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

За приписами п.7 Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що ними чітко визначено підстави для відкликання сформованої вимоги, а контролюючий орган має сформувати і надіслати (вручити) вимогу про сплату боргу (недоїмки) на всю суму недоїмки, яку платник єдиного внеску має на кінець календарного місяця. У випадку збільшення суми боргу (недоїмки) загальний порядок формування вимоги не змінюється, але наступна вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Слід вказати, що вимога № Ф-2993-51 У від 11.11.2020 була сформована першою станом на 31.10.2020, а в подальшому була сформована вимога № Ф-2993-51 від 23.02.2021 станом на 31.01.2021, яка мала б формуватися лише на суму зростання боргу (недоїмки), однак була сформована на всю загальну суму боргу (недоїмки).

Проте суд не надає оцінку обставинам та правомірності формування вимога № Ф-2993-51 від 23.02.2021 станом на 31.01.2021, оскільки вказана вимога була предметом судового розгляду у справі №240/9916/21 та скасована у судовому порядку.

Наведені обставини свідчать, що у відповідача відсутній обов`язок щодо відкликання попередньої вимоги у разі формування нової.

Визначаючись зі способом захисту порушеного права суд виходить з наступного.

Щодо зобов`язання відповідача видалити з інтегрованої картки платника податків дані про наявність заборгованості (штрафу, пені) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38706,36грн., суд зазначає наступне.

З 10.06.2016 набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

З 05.04.2021 діє Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, який містить аналогічні положення.

Зокрема, відповідно до ч.4 розділу 5 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 № 5, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15 березня 2021 р. за № 321/35943-працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Суд вважає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою судового захисту має бути усунення перешкод в реалізації права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Отже вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, оскільки судом сума у розмірі 38706,36 грн. визнана протиправною, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню та зобов`язанню відповідача видалити з інтегрованої картки платника податків позивача дані про наявність заборгованості (недоїмки) з ЄСВ в сумі 38706,36 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, код ЄДРПОУ ВП 44096781) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боогу № Ф-2993-51 У від 11.11.2020 Головного управління ДПС у Житомирській області відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління ДПС у Житомирській області вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості щодо наявності боргу зі сплати Єдиного соціального внеску у ОСОБА_1 , в розмірі 38706,36грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева