Справа № 420/25260/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.09.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області де визначені позовні вимоги:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення;

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Київській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІV, зі змінами 2148) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року на посаді вихователя в дитячому садку Золотий ключик Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку Ізмаїлрайтелеком;

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Київській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІV, зі змінами 2148) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

21.09.2023 ухвалою позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

До суду від позивача за вх №33432/23 надійшла уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги викладені в такій редакції:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, зазначеної в Рішенні №47 від 16.08.2023р. Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІV, зі змінами 2148) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року на посаді вихователя в дитячому садку Золотий ключик Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку Ізмаїлрайтелеком;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІУ,зі змінами 2148) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, оскільки до відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не було заявлено позовних вимог.

Ухвалою від 11 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області у редакції від 02.10.2023 року вх. №33432/23. Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівник закладів освіти. При призначенні пенсії за віком позивачці не враховано до пільгового стажу період роботи в дитячому садку «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком», на посаді вихователя, а саме період з 01.08.1996 по 30.12.2011 року. 11.08.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про нарахування і виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком. 17.08.2023 року отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 47 від 16.08.2023 року про відмову в перерахунку пенсії щодо призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій, та не зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року, так як не зазначено належності закладів де працювала заявниця до закладів та установ освіти державної або комунальної форми власності та віднесення займаних посад до посад робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», неможливо встановити стаж для призначення одноразової грошової допомоги. Факт, що позивачка працювала в дитячому садку «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком» підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.09.1988 року, довідкою № 11-п від 10.02.2023 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.01.2019 року, визнано за ОСОБА_1 право на отримання з 03.01.2012 року надбавки педагогічним працівникам за вислугу років щомісячно в розмірі 30% від посадового окладу як педагогічного працівника. На день призначення пенсії за віком спеціальний стаж позивачки в закладах освіти складає 36 років, а загальний трудовий стаж 40 років 3 місяці 26 днів. Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 47 від 16.08.2023 року позивач звернулася до суду з даним позовом.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 18.01.2024 року (Вхід. № ЕС/2678/24) до суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що Головне управління вважає вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.08.2023 звернулася до Головного управління з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. За результатами розгляду цієї заяви за принципом «екстериторіальності» Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням №47 від 16.08.2023 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.За матеріалами пенсійної справи на момент призначення пенсії у Позивача відсутній стаж, що дає право на виплату грошової допомоги в кількості 30 років. Відповідно до записів трудової книжки та довідки №11-п від 10.02.2023 позивачка у період з 01.08.1996 по 30.12.2011 працювала на посаді вихователя в дитячому садку №25 «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузлу зв`язку, однак в цих документах не зазначено належність цього закладу до закладів і установ відповідно до Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 згідно з переліком закладів та посад, що дають право на пенсію за вислугу років. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2019 встановлено, що у спірний період дитячий садок «Золотий ключик» був відомчим закладом дошкільної освіти акціонерного товариства «Укртелеком», тобто заклад не відносився до державної або комунальної форми власності. Позивачем не надано документи на підтвердження спірного періоду стажу, які б в сукупності дали змогу віднести його до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, в наявності лише 21 рік 0 місяців 01 день такої роботи, що не дає право на призначення грошової допомоги. Позивач не має права на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058-IV, оскільки не виконано вимогу щодо підтвердження наявності стажу роботи в закладах освіти, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та на призначення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком. Враховуючи, що позивачці призначено пенсію за віком, то не можна вважати, що Головним управління порушено вимоги пенсійного законодавства щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2023. Вимоги щодо стягнення судового збору не підлягають задоволенню, так як згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відповідач вважаємо, що дії Головного управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, Законах України, роз`яснювальних листах органів Пенсійного фонду, а відтак позовна заява позивача є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

05.02.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Вхід. № 5023/24) надійшов відзив на адміністративний позов де зазначено, що Управління вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Оскаржуване рішення за принципом екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 16.08.2023 року № 47. Право на виплату грошової допомоги, відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається, зокрема з урахуванням факту роботи в закладах та установах державної або комунальної форм власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки період з 01.08.1996 року по 30.12.2011 не зараховано до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та довідки № 11-п від 10.02.2023, так як не зазначено належності закладів де працювала заявниця до закладів і установ освіти державної або комунальної форми власності, та віднесення займаних посад до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», неможливо встановити пільговий стаж для призначення одноразової грошової допомоги. Документально підтверджений стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», склав 21 рік 0 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 прикінцевих положень Закону.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивами на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.08.2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 11.08.2023 року про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій (а.с. 12).

Заява ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 47 від 16.08.2023 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14).

В рішенні № 47 від 16.08.2023 року зазначено, що «Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191. (далі Порядок).

Згідно з цим Порядком, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової

допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" що передбачені, зокрема Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. N 909 ( 909-93-п ) "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Перелік).

Період з 01.08.1996 по 30.12.2011 не зараховано до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та довідки № 11-п від 10.02.2023, так як не зазначено належності закладів де працювала заявниця до закладів і установ освіти державної або комунальної форми власності, та віднесення займаних посад до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", неможливо встановити пільговий стаж для призначення одноразової грошової допомоги.

Документально підтверджений стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», склав 21 рік 0 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 прикінцевих положень Закону….» (а.с. 14).

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, зазначеної в Рішенні №47 від 16.08.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

В ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями ст. 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ст. 8 Закону № 1058-IV передбачено право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стаття 51 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі ст. 52 Закону № 1788, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

В п. 16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії..

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (чинний з 11.10.2017 року).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах і установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України №637 від 12.08.1993, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (п.1). За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій (п.20).

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

З дослідженої судом трудової книжки ОСОБА_1 , НОМЕР_1 від 6 вересня 1988 року встановлено, що позивачка в період:

- з 01.09.1986 по 08.06.1989 року працювала вчителем російської мови та літератури та з 01.04.1988 року вихователем пришкільного інтернату Каланчакської середньої школи;

- з 10.06.1989 по 31.07.1996 року працювала вихователем дитячого садка № 25 гороно та звільнена по переводу п.5 ст. 36 КЗпП України в Е«Ізмаїлрайтелеком» д/сад № 25 на підставі рішення Міськвиконкому № 648 від 30.07.1996 року «Про передачу д/садка № 25 «Золотий ключик» РУЕС ««Ізмаїлрайтелеком»;

- з 01.08.1996 по 18.03.2001 працювала в порядку переводу вихователем дитячого садка «Золотий ключик», з 19.03.2021 по 31.07.2006 працювала на посаді завідуючої дитячого садка, з 01.08.2006 по 30.12.2011 працювала на посаді вихователя дитячого садка (згідно запису від 01.07.1998 року Ізмаїльський районний вузол електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком» реорганізовано та створено Центр електрозв`язку № 3 Одеської Дирекції УДПЕС «Укртелеком»; згідно запису від 01.03.2001 Центр електрозв`язку № 3 Одеської Дирекції УГПЕС «Укртелеком» перетворений у Центр у електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 30.12.2009 функції обліку кадрів ЦЕЗ № 3 передані до відділу обліку, аналізу прогнозу та руху кадрів Одеської філії ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 01.01.2010 року Центр у електрозв`язку № 3 Одеської філії ВАТ «Укртелеком» перейменовано в Цех телекомунікаційних послуг № 10 Одеської філії ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 17.06.2011 року ВАТ «Укртелеком» перейменовано в публічне акціонерне товариство «Укртелеком») з 30.12.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до відділу освіти Ізмаїльської міської ради п.5 ст. 36 КЗпП України;

- з 03.01.2012 працює вихователем ДНЗ № 25 «Золотий ключик» (згідно запису від 29.12.2020 року змінено назву комунального дошкільного навчального закладу загального типу ясла-садок № 25 «Золотий ключик» на комунальний заклад дошкільної освіти загального типу ясла-садок № 25 «Золотий ключик» Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області).

Отже з дослідженого рішення № 47 від 16.08.2023 року вбачається, що відповідачем визнано стаж роботи ОСОБА_1 , який дає їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 21 рік 0 місяців 1 день, та період з 01.08.1996 по 30.12.2011 (15 років 4 місяці 30 днів) не зараховано до пільгового стажу, так як не зазначено належності закладів де працювала заявниця до закладів і установ освіти державної або комунальної форми власності, та віднесення займаних посад до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначено в Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1191. (далі Порядок № 1191)

В п. 2 Порядку №1191 зазначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Постанови № 909), серед яких в розділі 1. «Освіта» є заклади «Дошкільні навчальні заклади всіх типів» зазначено посади: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

В примітці 2 Постанови № 909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

В Законі України «Про дошкільну освіту» зазначено, що згідно із Законом № 2145-VIII від 05.09.2017, слова «дошкільний навчальний заклад» в усіх відмінках і числах замінено словами «заклад дошкільної освіти» у відповідному відмінку і числі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про дошкільну освіту», ясла-садок та дитячий садок є закладами дошкільної освіти.

Отже, відповідно до п. 2 Постанови № 909, право на пенсію за вислугою років мають: завідуючі, вихователі, дитячих садків незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Також при розгляді даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 03.01.2012 року та на день досягнення пенсійного віку працювала в комунальному закладі дошкільної освіти загального типу ясла-садок № 25 «Золотий ключик» Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на посаді вихователя і має страховий стаж більше 30 років та відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В постанові Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі № 580/2737/23 зазначено, що :

« 20. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

21. Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).

22. Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

23. Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

24. Схожі спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд виснував:

« норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.»

25. У постанові від 22.02.2024 у справі № 260/323/20, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії».

З урахуванням вище зазначеного та враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 47 від 16.08.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилання відповідача що ОСОБА_1 в період з 01.08.1996 по 30.12.2011 року не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності, суд зазначає наступне.

З трудової книжки ОСОБА_1 , вбачається, що в період з 01.08.1996 по 18.03.2001 року вона працювала в порядку переводу вихователем дитячого садка «Золотий ключик», з 19.03.2021 по 31.07.2006 працювала на посаді завідуючої дитячого садка, з 01.08.2006 по 30.12.2011 працювала на посаді вихователя дитячого садка (згідно запису від 01.07.1998 року Ізмаїльський районний вузол електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком» реорганізовано та створено Центр електрозв`язку № 3 Одеської Дирекції УДПЕС «Укртелеком»; згідно запису від 01.03.2001 Центр електрозв`язку № 3 Одеської Дирекції УГПЕС «Укртелеком» перетворений у Центр у електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 30.12.2009 функції обліку кадрів ЦЕЗ № 3 передані до відділу обліку, аналізу прогнозу та руху кадрів Одеської філії ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 01.01.2010 року Центр у електрозв`язку № 3 Одеської філії ВАТ «Укртелеком» перейменовано в Цех телекомунікаційних послуг № 10 Одеської філії ВАТ «Укртелеком»; згідно запису від 17.06.2011 року ВАТ «Укртелеком» перейменовано в публічне акціонерне товариство «Укртелеком») з 30.12.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до відділу освіти Ізмаїльської міської ради п.5 ст. 36 КЗпП України.

Наказом Міністерства зв`язку України №87 від 23.06.1993 «Про проведення реформи організаційної структури в галузі зв`язку» створено Об`єднання електрозв`язку «Укрелектрозв`язок».

У 1994 році відбулось перейменування Об`єднання електрозв`язку «Укрелектрозв`язок». Наказом Міністерства зв`язку України №168 від 29.11.1994 «Про зміну скороченої назви Українського об`єднання електрозв`язку «Укрелектрозв`язок» вирішено присвоїти Українському об`єднанню електрозв`язку скорочене найменування об`єднання «Укртелеком».

30.05.1995 міністром зв`язку України затверджено статут Українського об`єднання електрозв`язку «Укртелеком».

Відповідно до вказаного статуту Українське об`єднання електрозв`язку «Укртелеком» засновано на державній власності.

Чергова реорганізація Українського об`єднання електрозв`язку «Укртелеком» мала місце на підставі наказу №30 від 11.02.1998 Державного комітету зв`язку України, пунктом 2 якого вирішено реорганізувати Українське об`єднання електрозв`язку «Укртелеком» шляхом його перетворення в Українське державне підприємство електрозв`язку «Укртелеком» (УДПЕЗ «Укртелеком»).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09.09.1999 №948-р до сфери управління Державного комітету зв`язку та інформатизації України передане УДПЕЗ «Укртелеком».

Відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 №210/93 «Про корпоратизацію підприємств» та п. 11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, що приватизуються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №58, Державним комітетом зв`язку та інформатизації України видано наказ від 27.12.1999 №155, яким на базі цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозв`язку «Укртелеком» створено ВАТ «Укртелеком» та затверджено його статут.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.10.2010 №1948-р було погоджено продаж акцій ВАТ «Укртелеком».

11.03.2011 між Фондом державного майна України (продавець) та ТОВ «ЕСУ» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком» за конкурсом №КПП-582.

Лише після 11.03.2011 року відбулась приватизація ВАТ «Укртелеком» та вказане товариство перебуває у приватній власності.

З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно зазначив в рішенні № 47, що ОСОБА_1 в період з 01.08.1996 по 30.12.2011 року не працювала в закладах та установах державної форми власності.

Обираючи спосіб захисту, суд виходить із критерію ефективності для відновлення порушених прав, а тому вважає за необхідне застосувати найбільш ефективний спосіб на думку суду, а саме з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону 1058-ІV,) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року на посаді вихователя в дитячому садку «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком», підлягає задоволенню шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року на посадах: з 01.08.1996 року вихователя дитячого садка «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку «Ізмаїлрайтелеком»; з 19.03.2021 року завідуючої дитячого садка Центру електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком»; з 01.08.2006 року вихователя дитячого садка Центру електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком».

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, про задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV- «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Приписами ч.1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачкою за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 7).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 47 від 16.08.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1996 року по 30.12.2011 року на посадах: з 01.08.1996 року вихователя дитячого садка «Золотий ключик» Ізмаїльського районного вузла електрозв`язку Ізмаїлрайтелеком; з 19.03.2021 року завідуючої дитячого садка Центру електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком»; з 01.08.2006 року вихователя дитячого садка Центру електрозв`язку № 3 (м. Ізмаїл) Одеської дирекції ВАТ «Укртелеком».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV- «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, (вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65107, ).

Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, (вул. Саєнка Андрія, 10 м. Фастів, Київська область 08500, ).

Суддя О.А. Вовченко