Справа № 620/429/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/429/21
УХВАЛА

09 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:

- взнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по зменшенню з 90% до 56% розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при проведенні ОСОБА_1 перерахунку згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.10.2020 № 45 в частині застосування 56% при проведенні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 позов задоволено повністю:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по зменшенню з 90% до 56% розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при проведенні ОСОБА_1 перерахунку згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.07.2021 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 і ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 07.06.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 620/429/21, а справу направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області задоволено: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90 % до 56 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-А, ідентифікаційний код 21390940) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у розмірі 82 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-729 та фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

22.04.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі. Мотивуючи подану заяву, позивач вказує, що відповідач виконав рішення суду частково, проігнорувавши виплату недоплаченої з його вини довічного щомісячного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020.

28.06.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 620/429/21.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 призначено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 620/429/21 у судове засідання на 09.07.2024.

Позивач у судове засідання 09.07.2024 не прибув, про причини енявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання 09.07.2024 не прибув, про причини енявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на неприбуття учасників справи, розгляд заяви здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Вивчивши заяву про встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Отже, вищезазначеними нормами права передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року по справі № 640/3719/18, від 04 березня 2020 року по справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року по справі № 640/13988/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі N802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.02.2024 № 2009-405/С-02/8-2500/24 вбачається, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 620/429/21 у січні 2024 року Головним управлінням здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, і з січня 2024 року виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 93076,56 грн.

Позивач не заперечує факт здійснення останньому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, натомість наполягає на частковому виконанні рішення суду внаслідок невиплати відповідачем різниці перерахованого довічного утримання.

Колегія суддів звертає увагу, що у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.02.2024 № 2009-405/С-02/8-2500/24 повідомлено позивача про те, що сума коштів за період з 19.02.2020 по 31.12.2023, нарахованих на виконання рішення суду по справі № 620/429/23 обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації та буде виплачена за окремою бюджетною програмою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 по справі 560/523/19, розглянувши аналогічне питання судового контролю, зазначає, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України встановленого порядку виконання судового рішення, рішення судів щодо накладення штрафу на керівника Головного управління за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення є передчасними, оскільки це жодним чином не захищає право особи на отримання належних їй коштів. Верховний Суд вважає, що відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення суду. Фактична ж невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що бюджетні кошти, які виділяються на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на виконання таких рішень в порядку черговості. З огляду на це, Верховний Суд постановою від 23.04.2020 по справі №560/523/19 скасував постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 в частині накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України за результатами розгляду звіту. Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а дійшов аналогічного висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Враховуючи, що специфіка категорії справ, до якої належить дана справа, полягає у залежності проведення виплат від бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України, колегія суддів вважає, що на момент розгляду вказаної заяви, відсутні докази свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

З огляду на обставини, з`ясовані судом під час розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 620/429/21, а тому заява позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 248, 250, 325, 328, 329, 370, 382 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 620/429/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

Є.О. Сорочко