Справа № 280/512/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

справа №280/512/24

адміністративне провадження № К/990/24116/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2024 року

у справі № 280/512/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі №280/512/24 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 1453,44 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №280/512/24 - відмовлено, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі №280/512/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 1453,44 грн.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали від 20 травня 2024 року у справі №280/512/24 доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 20 травня 2024 року о 00:31 годині.

Станом на 07 червня 2024 року (дата постановлення оскаржуваної ухвали) недоліки апеляційної скарги усунуто не було.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на відсутність фінансування.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу наведеного слідує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що заявником до клопотання про звільнення від сплати судового збору не додано жодного доказу, який свідчив би про неможливість сплати останнім судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 296 цього кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України, а тому апеляційна скарга повертається апелянту, оскільки апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги, яка залишена без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що строк усунення недоліків апеляційної скарги з урахуванням вказаних вище положень законодавства сплинув, будь-яких заяв про продовження встановленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги скаржник не надавав, колегія суддів вирішила повернути апеляційну скаргу.

У своїй касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 вказує, що судовий збір за подачу апеляційної скарги заявником сплачено не було, у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування з боку Військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні у якої знаходиться Військова частина НОМЕР_1 .

При цьому, вказує, що 12 квітня 2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано заявку до Військової частини НОМЕР_2 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі №280/512/24. Розглянувши вищезазначену заявку, Військовою частиною НОМЕР_2 надано лист про відсутність фінансування на казначейських рахунках для сплати судового збору станом на 01 червня 2024 року. Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 04 червня 2024 року подано клопотання до суду про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування. Однак, у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

Водночас, відповідач вказує, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що заявник з об`єктивних причин немає можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, а саме у зв`язку із відсутністю фінансування з боку військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні у якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 .

Разом з тим, Верховний Суд зазначає, що сплата судового збору є обов`язковою для відповідача. Зловживання правом на звільнення, відстрочення чи розстрочення від його сплати є недопустимим.

Відповідач є державним органом, який утримується за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

В обґрунтування неможливості усунення недоліків апеляційної скарги, скаржник посилається, зокрема на відсутність необхідних кошторисних призначень.

Слід зазначити, що скаржником не було подано жодного клопотання чи заяви після отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, та не було надано на розгляд суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" та вжиття скаржником послідовних та вичерпних заходів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме у даній справі.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Отже держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Оскільки, у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги, визначеного ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги скаржнику.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі №280/512/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко