Справа № 260/5553/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5553/22 пров. № А/857/25087/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Микуляк П.П.) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород о 14 год. 10 хв. 03 листопада 2023 року у справі №260/5553/22 за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

22.12.2022 Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося в суд з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , просило стягнути податковий борг у сумі 54824,69 грн., в т.ч. пеня 5451,45 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року позов задоволено.

14 серпня 2023 року представником ОСОБА_1 у суд подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якою просить суд скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі 260/5553/22 від 22.03.2023 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ГУ ДПС в Закарпатській області відмовити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року заяву задоволено: скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року по справі №260/5553/22. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління ДПС у Закарпатській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 54824,69 грн., в т.ч. пеня 5451,45 грн. - відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач більше п`ятнадцяти років не зареєстрований та не проживає за адресою, на яку позивачем направлялася кореспонденція. Суд першої інстанції вказав, що вважає безпідставними посилання представника позивача на норми п.70.7 ст.70 ПК України, щодо обов`язку відповідача подати контролюючому органу відомості про зміну місця проживання, оскільки відповідачем змінено реєстрацію місця проживання у 2007 році, а Податковий кодекс України, на норми якого посилається позивач, набрав чинності тільки з 01 січня 2011 року. Суд першої інстанції зазначив, що оскільки податкова вимога форми «Ф» №24161-17 від 27.08.2018 не вручена відповідачу належним чином, у позивача відсутні повноваження здійснювати заходи щодо погашення податкового боргу, передбачені п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України. Скаржник першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Закарпатській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволені заяви відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Скаржник вказує, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатись у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку з неможливістю їх вручення. Скаржник зазначає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки. Скаржник зауважує, що податкові повідомлення-рішення були надіслані на податкову адресу (місцезнаходження) відповідача рекомендованими листами з повідомлення про вручення та отримані відповідачем особисто 23.06.2018.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мотивована тим, що документи контролюючим органом направлялись на адресу за якою відповідач з 2007 року не проживає та не зареєстрований. Заявник вказує, що йому не були та не могли бути відомі обставини щодо яких контролюючий орган звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Істотними обставинами є фактичні дані (явища, події, факти або сукупність умов), що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Тобто, це обставини, які впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Отже, умовами для перегляду рішення в зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких після прийняття рішення зі спору.

Згідно з частиною 4 статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, слід розрізняти нововиявлені обставини, як факти, та нові докази, як підтвердження факту, які виникли (отримані) після постановлення рішення суду.

Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач більше п`ятнадцяти років не зареєстрований та не проживає за адресою, на яку позивачем направлялася кореспонденція.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. На час прийняття такого суд оцінював податкову заборгованість за податковими повідомленнями-рішеннями. Відомостей щодо оскарження таких відповідачем в судовому порядку, суд не мав. Щодо скерування кореспонденції, то суд оцінював таку інформацію згідно поданих письмових доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені у заяві обставини неотримання відповідачем кореспонденції у зв`язку з направленням такої за не правильною адресою, не може розглядатись як підстава для перегляду та не є нововиявленою обставиною в розумінні статті 361 КАС України, оскільки не відповідає ознаці «не були і не могли бути відомі особі». Аргументи заявника щодо врахування таких обставин спираються на переоцінку доказів, оцінених судом першої інстанції у процесі розгляду справи.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу на важливість не порушувати баланс між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом «юридичної визначності», який є складовою верховенства права.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «принцип юридичної визначеності» вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинно ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу «res judicata», який є принципом остаточності рішень. Цей принцип фактично наголошує на тому, що жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання справи та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру (п.43 рішення ЄСПЛ від 09.09.2011 «ZHELTYAKOV v.UKRAINE» (заява №4994/04)).

Так, у пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Підсумовуючи вказане, на підставі аналізу доводів заяви в сукупності з обставинами справи, відображеними в судовому рішенні суду першої інстанції, щодо якого ставиться питання про його перегляд за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зміна адреси місця проживання відповідача, зареєстрована у встановленому законом порядку, є новим доказом, який не може бути підставою для перегляду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, порушив норми процесуального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328, 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі №260/5553/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко