Справа № 160/1104/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/1104/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року (суддя Царікова О.В.) у справі за позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулася з позовом до Національної поліції України, в якому просить:

- визнати дії Національної поліції України (01601, м. Київ, вулиця Академіка Богомольця, буд. 10; ) по відмові в наданні інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 24.08.2023 за вих. № 1291 у зв`язку з тим, що між Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» та Національною поліцією України не укладався колективний договір, протиправними;

- зобов`язати Національну поліцію України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 24.08.2023 за вих. № 1291.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції про те, що у запиті не міститься жодного посилання на членство будь-якого працівника поліція, в тому числі Національної поліції України обставинам справи не відповідають.

Зазначено, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 05 березня 2020 року у справі №804/50/17.

Відповідач, не надавши інформацію на запит позивача у передбачений законом 5 денний строк, діяв всупереч ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», ідентифікаційний код юридичної особи 39245807, зареєстрована у встановленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа з 06.06.2014, місцезнаходження: Україна, 52070, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Новоолександрівка, вулиця Сурська, будинок 96.

24.08.2023 за ініціативою голови ОСОБА_1 , Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулась до Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України з запитом за вих. №1291, у якому просила надати інформацію щодо того, чи відомо працівникам та керівництву ДОАЗОР визначені нею положення статей Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та Рішення Конституційного Суду України від 29.10.1998 у справі №14-рп/98.

Листом «Про надання інформації» Департаментом організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України від 28.08.2023 №2235/25/7-2023 позивачу повідомлено про те, що реалізуючи право профспілки на отримання інформації, що стосується трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, у порядку статті 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» профспілка може звертатися до Національної поліції, як до органу державної влади. Разом з тим, ДОАЗОР є одним із структурних підрозділів центрального органу управління поліції, а отже, не є державним органом в розумінні частини 1 статті 28 вищевказаного Закону.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що при наданні відповіді на запит позивача від 24.08.2023 за вих. № 1291 Департамент організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII поліція забезпечує доступ до публічної інформації, володільцем якої вона є, у порядку та відповідно до вимог, визначених законом.

Відповідно до ст. 248 Кодексу Законів про працю України для реалізації повноважень профспілок, передбачених Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», члени виборних органів профспілкових організацій підприємств, установ і організацій, вищестоящих профспілкових органів, а також повноважні представники цих органів мають право: вимагати і одержувати від власника або уповноваженого ним органу, іншої посадової особи відповідні документи, відомості та пояснення щодо умов праці, виконання колективних договорів, додержання законодавства про працю та соціально-економічних прав працівників; перевіряти розрахунки з оплати праці та державного соціального страхування, використання коштів на соціальні і культурні заходи та житлове будівництво.

Відповідно до визначення, наведеного у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Частиною 2 Закону № 2939-VI передбачено, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Частиною четвертою статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частиною першою статті 20 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

За приписами ч. 5 ст. 22 Закону № 2939-VI, відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

В силу вимог ч. 1 ст. 23 Закону № 2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію (п. 1 ч. 2 ст. 23 Закону № 2939-VII).

Згідно пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» №1045-XIV професійна спілка (профспілка) добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1045-XIV професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно ст. 3 Закону № 1045-XIV дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Особливості застосування цього вищевказаного Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.

Частинами 1, 2 ст. 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону № 1045-XIV. Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1045-XIV профспілки, їх об`єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об`єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п`ятиденного терміну.

Як було встановлено судом першої інстанції, предметом спору у цій справі є дії Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України щодо несвоєчасного надання інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни».

Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.

Як було встановлено судом першої інстанції, положеннями Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (протокол від 17.07.2017 №17/07-17), визначено, що профспілка є добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.

Відповідно до п. 1.4 Статуту, профспілка об`єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб, які звільнилися у зв`язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб, пов`язаних з правоохоронною діяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №1045-XIV, профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Статуту первинної професійної спілки «Правозахисники країни», членство в профспілці є добровільним. Вступ до Профспілки та вихід з неї проводиться в індивідуальному порядку за особистою письмовою заявою до Голови Профспілки, який приймає рішення самостійно або Профспілкового комітету, який в місячний термін приймає рішення з цього питання. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх на засіданні виборного органу.

Членами Профспілки можуть бути працівники, науковці та приватні особи що забезпечують себе роботою самостійно в області права, в тому числі, але не виключно працівники органів внутрішніх справ, Національної поліції України, відомчих навчальних закладів МВС, пенсіонери органів внутрішніх справ, Національної поліції та фізичні особи, які проходили службу на атестованих посадах, а також штатні працівники виборних органів Профспілки. Членами Профспілки можуть бути також працівники, які перебувають або перебували у трудових відносинах з органами внутрішніх справ, Національної поліції України, члени ДНД, працівники підприємств та організацій, створених за участі або для виконання статутних завдань Профспілки та інші юридичні особи й громадяни, з якими Профспілка співпрацює в досягненні виконання статутних завдань.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до ДОАЗОР НПУ із запитом про надання інформації, проте, останній в силу вимог положень статті 28 Закону № 1045-XIV не відноситься до жодного із перелічених цією статтею суб`єктів надання інформації. Даний перелік є вичерпним.

Позивач позов обґрунтував тим, що відповідачем було відмовлено у наданні відповіді на його запит.

Як було встановлено судом першої інстанції, ДОАЗОР НПУ було надано відповідь на вищевказаний запит позивача листом «Про надання інформації» №2235/25/7-2023 від 28.08.2023.

Відповідь на запит від 24.08.2023 за вих. № 1291 була надана відповідачем в межах п`ятиденного терміну.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при наданні позивачу відповіді на його запит.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 10 липня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш