Справа № 160/10581/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні державної соціальної допомоги на догляд як одинокій особі, яка досягла 80-річного віку та зобов`язання відповідача призначити таку допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача, який попри те, що позивач досягнув 80-річного віку, є одинокою особою та за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду, не призначає спірну допомогу, тим самим порушує права на соціальний захист з боку держави.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що підстави для встановлення позивачеві спірної допомоги відсутні, адже останній не відноситься до кола осіб, які мають право на її отримання, позаяк надані документи не свідчать про те, що він є одинокою особою та потребує саме постійного стороннього догляду.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що згідно із висновку ВЛК від 07.09.2023 року №683, позивач є обмежено мобільною та потребує планового лікування, періодичної сторонньої допомоги. Термін дії безстроково.
Також встановлено, що позивач досяг повних 82 років, є особою із ІІ групою інвалідності та згідно із довідкою від 20.12.2023 року №9600 є співвласником квартири разом із ОСОБА_2 без зазначення в цій довідці родинних зв`язків.
Предметом судового оскарження є дії відповідача, які виразились у відмові призначити позивачеві державної соціальної допомоги на догляд як одинокій особі, яка досягла 80-річного віку.
Мотиви такий дій викладені в повідомленні від 12.09.2023 року та зводяться до того, що наданий висновок ВЛК від 07.09.2023 року №683 не свідчить про те, що позивач потребує постійного стороннього догляду та згідно із інформації про склад сім`ї позивач не є одинокою особою.
При вирішені спору суд виходить із того, що правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд визначає Закон України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» одинока особа - особа, яка не має працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» державна соціальна допомога на догляд призначається, зокрема, одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Призначення і виплата державної допомоги на догляд здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Умови призначення, надання і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державної соціальної допомоги на догляд визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 р. № 261.
Згідно п. 4 Порядку № 261 до одиноких осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державну соціальну допомогу на догляд, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати. Підтвердженням належності до цієї категорії є: інформація про відсутність працездатних родичів (незалежно від місця їх проживання), зобов`язаних за законом їх утримувати (зазначається у поданій заяві про призначення допомоги на догляд); інформація про склад сім`ї (зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги) (у разі потреби).
Відповідно до п. 10 Порядку № 261 для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, встановленою Мінсоцполітики. Під час подання заяви пред`являється паспорт громадянина України, трудова книжка та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті). Громадяни Республіки Польща, які перебувають на території України на умовах, передбачених Законом України "Про встановлення додаткових правових та соціальних гарантій для громадян Республіки Польща, які перебувають на території України", пред`являють паспортний документ іноземця, іноземці та особи без громадянства - паспортний документ іноземця та посвідку на постійне проживання або посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; декларація про доходи та майновий стан осіб для призначення соціальної допомоги, складена за формою, встановленою Мінсоцполітики (у разі потреби); копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи); копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна); копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено); Інформація про склад сім`ї зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги (у разі потреби).
Згідно п. 11 Порядку № 261 соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою.
Відповідно до п. 13 Порядку № 261 державна соціальна допомога на догляд (далі - допомога на догляд) призначається: одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду та одержують пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім осіб, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту).
Згідно п. 20-21 Порядку № 261 допомога на догляд призначається, зокрема, особам, зазначеним у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, - органами соціального захисту населення;
Для призначення допомоги на догляд особи, зазначені у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, подають документи, передбачені абзацами другим-десятим пункту 10 цього Порядку, та висновок ЛКК (для осіб, які потребують постійного стороннього догляду). Органи соціального захисту населення додають до заяви довідку про вид, розмір пенсії і період, на який вона призначена (згідно з електронною базою даних про одержувачів пенсії). У разі відсутності зазначеної інформації на дату подання заяви в електронній базі даних про одержувачів пенсії та у разі звернення за призначенням допомоги на догляд замість надбавки на догляд органи соціального захисту населення додають до заяви витребувану від органів, які призначили особі пенсію, відповідно довідку про вид, розмір пенсії і період, на який вона призначена, та довідку - атестат про припинення виплати раніше призначеної надбавки на догляд.
Пунктом 23 Порядку № 261 допомога на догляд призначається з дня звернення за допомогою. Днем звернення за призначенням допомоги на догляд вважається день прийняття органом, що призначає допомогу, заяви з усіма необхідними документами. У разі коли заява про призначення допомоги на догляд з усіма необхідними документами надсилається поштою, днем звернення вважається дата на поштовому штемпелі з місця відправлення заяви. У разі коли до заяви про призначення допомоги на догляд додано не всі необхідні документи, заявнику повідомляється, які документи необхідно додати. У разі подання решти документів не пізніше трьох місяців з дня відправлення повідомлення про необхідність їх подання днем звернення вважається день прийняття або відправлення заяви про призначення такої допомоги.
Відповідно до п. 46 Порядку № 261 заява про призначення соціальної допомоги і допомоги на догляд подається особою відповідно до органів, зазначених у пунктах 9 і 20 цього Порядку, за місцем проживання. Заяви з необхідними документами для призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд особам, зазначеним у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, приймаються від заявників органами соціального захисту населення. З 1 січня 2021 р. заяви з необхідними документами для призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд особам, зазначеним у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, приймаються від заявників органами соціального захисту населення районних держадміністрацій лише у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг). Заяви з необхідними документами для призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд особам, зазначеним у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади (далі - посадові особи виконавчого органу) та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів з дати їх надходження відповідному органу соціального захисту населення. Орган, що призначає допомогу, перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про заявника даним паспорта громадянина України та іншим документам, здійснює попередню правову оцінку змісту і належного оформлення поданих документів, засвідчує їх копії. Заява про призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд розглядається органами, що призначають відповідну допомогу, не пізніше ніж протягом 10 днів після її надходження з усіма необхідними документами, а у випадках, передбачених абзацами третім - п`ятим цього пункту, - протягом 10 днів після одержання заяви про призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд з усіма необхідними документами/електронної справи.
Згідно п. 47 Порядку № 261 про відмову в призначенні соціальної допомоги або допомоги на догляд орган, що призначає допомогу, письмово повідомляє особу, яка звернулася за її призначенням, у п`ятиденний строк з дня прийняття рішення.
З матеріалів справи вбачається, що повідомленням від 12.09.2023 року позивачеві відмовлено у наданні спірної допомоги із тих підстав, що наданий висновок ВЛК від 07.09.2023 року №683 не свідчить про те, що позивач потребує постійного стороннього догляду та згідно із інформації про склад сім`ї позивач не є одинокою особою.
Разом тим, суд не погоджується з такими твердження відповідача, адже згідно із висновку ВЛК від 07.09.2023 року №683, позивач є обмежено мобільною та потребує планового лікування, періодичної сторонньої допомоги.
При цьому, позивач є особою із ІІ групою інвалідності, що також додаткового підтверджує означені обставини.
Із приводу посилань відповідача на довідку від 11.09.2023 року із зазначенням того, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі із дочкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . суд зазначає, що означені обставини не є вирішальними у спірних правовідносинах.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» одинока особа - особа, яка не має працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати.
Згідно п. 4 Порядку № 261 до одиноких осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державну соціальну допомогу на догляд, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Згідно статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» до працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.
Відтак, до кола одиноких осіб належать саме особи, які не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок із приводу доведеності обставин на підтвердження правомірності дій, не надано доказів на підтвердження обставин того, що дочка позивача є працездатною.
За таких підстав, посилання відповідача на те, що позивач не є одинокою, як на підставу для відмови у призначенні допомоги на догляд, є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повідомлення відповідача від 12.09.2023 року є необгрунтованим та прийняте без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття вказаного рішення.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх часткового задоволення. Суд залишає без задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, адже саме повідомленням від 12.09.2023 року порушуються права позивача.
Розподіл судових витрат не здійснюється, адже позивач був звільнений від їх сплати.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 12.09.2023 року про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам.
Зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу на догляд з дня звернення за її призначенням.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна