Справа № 420/3604/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3604/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН» з позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000054/2 від 23.01.2024 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

З відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що в поданих позивачем до митного оформлення документах містилися розбіжності, зокрема, документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.02.2017 року між «RISESUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD» (продавець) та ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (покупець) укладений контракт №170207G, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (столовий посуд та кухонне приладдя), асортимент, номенклатура, кількість, ціна та умови оплати яких зазначаються у інвойсах та специфікаціях.

З метою митного оформлення поставленого за вказаним контрактом товару (Товар №1 Посуд, прибори столові або кухонні з пластмаси: Підноси; кришки до підносів; стакани з кришкою (шейкери); кошики для столових приборів, хліба та фруктів - 26468 шт. Торгівельна марка «HELIOS». Дошки розділочні - 1650 шт. Торгівельна марка «Sendly»; Товар №2 Посуд і кухонне приладдя, з бамбука: Серветниці з кришкою, підноси - 5120 шт. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №3 Посуд столовий або кухонний із зміцненого скла: Чайнички для заварювання - 648 шт. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №4 Посуд столовий скляний, механічного виготовлення: Набори для спецій - 1680 шт. Торгівельна марка «HELIOS». Кухлі - 3120 шт.; Товар №5 Вироби столові, кухонні або інші побутові вироби з чорних металів (нержавіючої сталі): Набори склянок для подачі снеків - 300 шт. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №6 Вироби столові, кухонні або інші побутові вироби з чорних металів, неемальовані: Кошики для хліба - 1520 шт. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №7 Пристрої ручні механічні масою 10 кг або менше для приготування, оброблення або подавання харчових продуктів чи напої в: Млинки для спецій - 2400 шт. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №8 Прибори столові та кухонні з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, спаковані по 6 шт кожного найменування: Ложки, виделки - 5350 упак. Торгівельна марка «HELIOS»; Товар №9 Білизна столова з синтетичних волокон, виготовлена з тканини комбінованого переплетіння з комплексних поліефірних ниток, що мають суцільну оболонку з полімерного матеріалу (полівінілхлориду пластифікованого складним ефіром): Серветка-килимок для сервірування 30х45 см - 1800 шт. Торгівельна марка «HELIOS». Всі товари вироблені «RISESUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD». Країна виробництва Китай), ПП «ГЕЛІОС-ВАН» 22.01.2024 року подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA71U8 для оформлення вантажу, в якій митна вартість визначена за основним методом - за ціною контракту, та документи, які підтверджують вартість товару, зокрема: пакувальний лист (Packing list) б/н від 30.10.2023, рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №LF2310062 від 30.10.2023, домашній коносамент (House bill of lading) №ZM23110023 від 03.11.2023, автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 19.01.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №23C351000062/00150 від 30.10.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №110 від 20.12.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №029097 від 13.12.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №029098 від 13.12.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №031337 від 22.01.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2076 від 22.01.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №170207G від 07.02.2017, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 12.10.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №37 від 05.10.2023, договір (контракт) про перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020, акт зважування б/н від 22.01.2024, копія митної декларації країни відправлення №00765155 від 30.10.2023.

Проте, за результатами розгляду декларації від 22.01.2024 року №24UA71U8 та доданих до неї документів Одеською митницею складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів №UA500500/2024/000102.

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеною митною декларацією встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 р. №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано довідки про транспортування в яких відсутнє посилання на умови поставки товару. У довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на договір про перевезення; 3) у експортній декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB але не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

З огляду на вищевикладене, декларанта зобов`язано відповідно до ч. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 22.07.2016 б/н не зазначено термін його дії, у додатково наданій калькуляції від 05.10.2023 №37/170207G ціни не відповідають цінам в рахунку-фактурі (інвойсі) від 30.10.2023 №LF2310062.

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Оскільки, на думку митних органів, подані позивачем разом з митною декларацією документи містили зазначені вище розбіжності, Одеською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Позивач не погодився із правомірністю рішення №UA500500/2024/000054/2 від 23.01.2024 року про коригування митної вартості товарів та звернувся до суду із цим позовом.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки - за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості за вищезазначеною партією товару таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митного органу договір (контракт), в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, дані пакувального листа відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості товару, тощо.

Щодо тверджень митного органу про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.2 контракту №170207G від 07.02.2017 р. ціна за товар включає в себе вартість самого товару, вартість експортної упаковки та маркування, транспортування до порту відправки, навантажувальних робіт.

Також, умовами поставки товару було визначено FOB NINGBO Китай, відповідно до яких продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Тобто, суд погоджується з позивачем, що за даних умов поставки саме на продавця товару покладено обов`язок щодо його упаковки та пов`язаних з цим робіт, оскільки він відповідає за товар до моменту його завантаження на судно.

Отже, умовами контракту та умовами поставки встановлено, що пакуванням та маркуванням товару займається продавець, відповідно вартість вказаних складових входить до вартості товару та не підлягає окремому розрахунку.

Щодо тверджень митного органу про те, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на умови поставки товару та на договір про перевезення, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, декларантом до митного оформлення надавалися рахунок на оплату №031337 від 22.01.2024, яким визначено вартість послуг з організації сканування вантажу за межами України, рахунок на оплату №029097 від 13.12.2023, яким визначено вартість послуг вантажно-розвантажувальних робіт за межами України, перевезення річковим транспортом, плата експедитору, вартість автоперевезення по території України, рахунок на оплату №029098 від 13.12.2023, яким визначено вартість перевезення морським транспортом з Китаю до Європи, вартість послуг експедитора, договір про надання транспортно-експедиторських послуг №0905-Т/20 від 11.12.2020, довідка про транспортні витрати №2076 від 22.01.2024, яка додатково підтверджує відомості викладені у рахунках на оплату.

Тобто, надані позивачем до відповідача документи в повній мірі підтверджують відомості щодо такої складової митної вартості як вартість доставки товару.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано, яким чином відсутність у довідці про транспортні витрати посилання на умови поставки товару та на договір про перевезення в даному випадку підтверджує або спростовує числові значення складових митної вартості товарів.

Щодо тверджень митного органу про те, що у експортній декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB але не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, суд зазначає наступне.

Як вказує позивач, експортна декларація країни походження є документом, який складається відповідно до законодавства країни експорту, та жодного відношення чи впливу на відомості які в ній зазначаються він не має.

Суд зазначає, що відповідачем взагалі не обґрунтовано, яким чином ця інформація може впливати на визначення митної вартості.

Крім того, згідно інвойсу від 30.10.2023 р. №LF2310062 сторонами визначено умови поставки - FOB NINGBO Китай, що і є місцем переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування.

Щодо тверджень митного органу про те, що у наданому до митного оформлення прас-листі виробника товарів від 22.07.2016 року б/н не зазначено термін його дії, то суд вказує, що вказані обставини не впливають на визначення митної вартості товарів, а відтак не можуть бути підставою для її коригування.

Також, прайс-лист є додатковим документом, що може підтверджувати митну вартість товару та у відповідності до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України подається у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, однак жодна норма Митного кодексу України не визначає вимоги до оформлення прайс-листа.

Щодо тверджень митного органу про те, що у додатково наданій калькуляції від 05.10.2023 №37/170207G ціни не відповідають цінам в рахунку-фактурі (інвойсі) від 30.10.2023 №LF2310062, то суд зазначає, що калькуляція визначає собівартість виробництва одиниці товару за підрахунками продавця, тобто вона не повинна відповідати ціні продажу такого товару, яка вже зазначається у інвойсі.

Суд погоджується з доводами позивача, що якщо б вартість в калькуляції співпадала із вартістю продажу товару, то продавець не отримував жодної фінансової вигоди з цього, що позбавляло би сенсу виробництва і продажу товарів.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, суд прийшов до висновку, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

З урахуванням зазначеного, вказані доводи митного органу не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, буд. 7А, офіс 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000054/2 від 23.01.2024 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000054/2 від 23.01.2024 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, буд. 7А, офіс 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА