Справа № 160/2926/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2024 року Справа № 160/2926/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представник позивача представник відповідача не з`явився (повідомлений належним чином) ОСОБА_1
31 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до 20 регіональної військово-регіональної комісії, у якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просить:
В обґрунтування вимог позову позивач вказав, що він був призначений на посаду відповідального виконавця відділення по роботі із громадянами в новоутвореній 20 регіональній військово-лікарській комісії (військове звання - головний сержант). Починаючи з 01.04.2023 року позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн, оскільки особовим складом відповідача, у тому числі і позивачем, виконувались бойові завдання, як діючи у складі діючого угрупування військ (сил) оборони держави.
Проте 01.10.2023 року нарахування та виплата додаткової винагороди особисто позивачу була припинена без будь-яких пояснень з боку відповідач, про що позивач дізнався з наказу 20 регіональної військово-лікарської комісії від 05.12.2023 року через не внесення позивача до списку особового складу лікарської комісії, що, на думку позивача, порушує законне право останнього на отримання належного йому виду грошового забезпечення як військовослужбовця.
Ухвалою від 01 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.
Суд переніс розгляд справи на 09.05.2024 року, 21.05.2024 року.
Ухвалою від 21.05.2024 суд продовживстрок підготовчого провадження у справі № 160/2926/24 на 30 днів. Призначив підготовче засідання на 04.06.2024 року об 11:00 год.
Суд переніс розгляд справи на 13.06.2024.
Ухвалою від 13.06.2024 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 160/2926/24 та розпочав розгляд справи по суті. Призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні 02 липня 2024 року о 11:30 год.
Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України у листі до ЦВЛК ЗС України, вих. № 220/13/1448 від 20.02.2024 (що додається), зазначає, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно бойових наказів (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.
Головний сержант ОСОБА_2 , який проходить військову службу у 20 РВЛК на посаді відповідального виконавця відділення по роботі із громадянами 20 РВЛК, не входить до складу військоволікарської комісії 20 РВЛК, не приймає участь у її засіданнях та не підписує відповідні постанови, а отже не виконує бойові (спеціальні) завдання, що, у розумінні викладених норм законодавства у їх сукупності, з огляду на викладені роз`яснення вищих органів військового управління, зумовлює відсутність підстав для виплати йому додаткової винагороди.
16.04.2024 року позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач визнає не нарахування та не виплату позивач такого виду забезпечення, як додаткова винагорода за період з 01.10.2023 року по 31.01.2024 року та зазначає, що вказаний вид бойових (спеціальних) завдань належить здійснювати лише окремим посадовим особам, а не всьому особовому складу штатної військово-лікарської комісії, якою є 20 регіональна військово-лікарська комісія з чим позивач не погоджується, оскільки наказом начальника 20 регіональної військово-лікарсбкої комісії (по стройовій частині) від 15.03.2023 року № 2 старшину ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії та поставлено на всі види забезпечення як такого, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
На думку позивача, доводи відповідача про те, що позивач не входить до особового складу військово-лікарської комісії 20 регіональної військово-лікарської комісії спростовується його ж наказом від 15.03.2023 року № 2.
Твердження відповідача про проведення посадовими особами 20 РВЛК медичного огляду є хибними та недостовірними, оскільки відповідачу достеменно відомо, що у всіх штатних військово-лікарських комісіях в Україні, у тому числі у 20 РВЛК, медичний огляд військовослужбовців, громадян призовного віку та жінок не проводиться.
Фактично робота штатних ВЛК із громадянами зводиться до роботи з їх медичною документацією, доданою до заяви або скарги, яка надійшла поштою або безпосередньо від заявника-скаржника.
Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог заперечував.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_3 .
Наказом начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії від 15.03.2023 року № 2 старшину ОСОБА_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 № 69/2022 призначено на посаду відповідального виконавця відділу по роботі із громадянами 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ВОС - 901, шпк старший солдат.
З 15 березня 2023 року зарахувано до списків особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії на всі види забезпечення та вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом згідно із тарифним розрядом 8 у сумі 3080 гривень.
Наказом начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії від 04.05.2023 № 8 наказано виплатити особовому складу 20 регіональної військово-лікарської комісії за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційного часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до додатку 1 до цього наказу.
Відповідно до додатку 1 ОСОБА_2 включено до переліку осіб особовому складу 20 регіональної військово-лікарської комісії за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн та виплачувалась додаткова винагорода.
В подальшому в наказах начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії про виплату військовослужбовцям 20 регіональної військово-лікарської додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил збройних Сил України, а саме проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи позивача до додатків 1 стосовно переліку осіб особовому складу 20 регіональної військово-лікарської комісії за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн не внесено.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, поясненням третьої особи, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Положеннями ст. 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Згідно із Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі -Постанова № 168).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.
Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Згідно з абзацом десятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу ЦВЛК також має право залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів- спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.
Аналізуючи вищенаведене можна зробити висновок, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.
Тобто у цьому випадку позивач є спеціалістом залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи, які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Доводи відповідача про те, що позивач не входить до особового складу військово- лікарської комісії 20 РВЛК спростовуються його ж наказом від 15.03.2023 № 2.
Завданнями за призначенням 20 РВЛК є організація та проведення військово-лікарської експертизи у підпорядкованій ш адміністративно-територіальній зоні.
Завдання за призначенням виконуються особовим складом 20 РВЛК, згідно із її затвердженою організаційно-штатною структурою (штатним розписом), до якої належить військова посада позивача.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Отже, враховуючи особливості функцій держави, а саме управлінську діяльність штатних ВЛК, що полягає у вчиненні юридично значимих дій з виконання державних функцій у порядку, визначеному законом, які мають правові наслідки, а також їх правозастосовну діяльність із виконання законів і підзаконних нормативних-правових актів шляхом прийняття правозастосовного акта постанови ВЛК, законодавством України вважається, що такі функції виконуються усім особовим складом, зокрема і особовим складом 20 РВЛК, до якого наказом відповідача зараховано й позивача.
Відтак твердження відповідача про те, що позивач не може приймати участь у веденні військово-лікарської експертизи суперечать законодавству України та спростовуються вищевказаними нормами права.
Слід зазначити, що пунктом 3.2.2 Положенням №402 визначений порядок проведення військово-лікарської, військово-льотної експертизи.
Пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено поняття військово-лікарської спертизи, а саме, військово-лікарська експертиза це: 1) медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей; військовозобов`язаних, офіцерів запасу; 2)визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; 3) установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) ськовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Главою 3 розділу І Положення № 402 встановлено Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК, якою визначається процедуру оскарження до штатних ВЛК постанов позаштатних ВЛК, підвідомчість щодо їх перегляду, строки, умови та вимоги для таких скарг, а також можливі варіанти реагування штатною ВЛК.
Враховуючи вищевказане, оскарження постанов та/або звернення громадян щодо їх перегляду для встановлення причинного зв`язку є окремим етапом (стадією) при проведенні військово-лікарської експертизи.
Відтак твердження відповідача про те, що робота із зверненнями громадян не входить до військово-лікарської експертизи є хибними, оскільки відповідно до глави 3 розділу І Положення 402 зокрема віськово-лікарська експертиза, яку проводять штатні ВЛК не виключає, а включає в себе роботу із зверненнями громадян, на підставі яких здійснюєьтся перегляд постанов позаштатних ВЛК.
На підтвердження вищенаведеного в матеріалах справи наявний лист Департаменту Соціального забезпечення Міністерства оборони України в особі Центральної військово-лікарської комісії від 19.01.2024 року № 598/3/1182, який спростовує позицію відповідача стосовно посилання на роз`яснення начальника штабу - заступника командира Військової частини НОМЕР_2 за дорученням начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 7613/С/ДСК щодо недопущення переплат додаткової винагороди під час проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.
Суд критично оцінює твердження відповідача стосовно відсутності окремих бойових розпоряджень відносно позивача необхідних для виплати додаткової винагороди у оскаржуваний період у розмірі 30 000,00 грн, оскільки в наказах від 05.12.2023 року № 47, від 08.01.2024 № 1, від 07.02.2024 року № 16, від 05.04.2024 року № 26 зазначено про перелік бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди за період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань військ (сил) оборони держави з розрахунку 30 000 гривень на місяць, затвердженого Міністром оборони України за №3263/дск від 20.11.2023, та наказано виплатити військовослужбовцям 20 регіональної військово-лікарської комісії додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно часу виконання часу виконання бойових спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Гил України, а саме: проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи, до огсобового складу якої (20 регіональної військово-лікарської комісії) входить і посада позивача.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 29 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 липня 2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук