Справа № 420/27282/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27282/23

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Лук`янчук О.В.,

суддів: Бітова А.І., Ступакової І.Г.

при секретарі Качуренко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної частини) від 31 липня 2023 року за № 41-дск в частині пункту 1 згідно з якого, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення сувору догану.

В обґрунтування позову зазначалось про незаконність проведення перевірки ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наказу командира від Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 року № 207. Також позивач вказує, що згідно доручення Головнокомандувача ЗСУ від 17.07.2022 р., розпорядженням Південного ТУ ВСП від 18.07.2022 заборонено проведення перевірок без відповідного наказу Головнокомандувача ЗСУ. Позивач вважає, що застосоване до нього дисціплінарне стягнення «сувора догана» не є співмірною та необґрунтованою з огляду на не повне з`ясування відповідачем обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача та тривалість його військової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції звернути увагу, що підписуючи наказ про проведення загальної перевірки в січні 2023 року (Акт перевірки від 24.01.2023), в позивача не було об`єктивної можливості бути обізнаним з наказом Головнокомандуючого Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 02.02.2023 за №26, відповідно якого місто Херсон не відноситься до району (зони) ведення воєнних дій або спеціальних операцій. До 31.01.2023 я уже надав доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 про проведення перевірки (Акт перевірки від 24.01.2023).

Також апелянт зазначає, що в наказі від 02.02.2023 року за №26 районами ведення воєнних (бойових) дій в Херсонській області визнано лише окуповані громади на лівобережжі Дніпра. І лише до наказу Головнокомандуючого Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.03.2023 року за №52 було включено острови, окремі райони м. Херсон (о. Карантинний, Нижньодніпровський національний природній парк) та території Херсонської області.

Крім того апелянт просить звернути увагу, що . Одеським окружним адміністративним судом в рішенні зазначено, що наявні в матеріалах справи накази Головнокомандувача Збройних Сил України про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій за період грудень 2022 грудень 2023 року не містять інформації щодо віднесення місто Херсон до району (зони) ведення воєнних бойових) дій або спеціальних операцій, але відповідно пунктів 1 наказів Головнокомандуючого Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 02.12.2022 року №311 та від

02.01.2023 з 01.11.2022 по 30.11.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022 районами ведення воєнних (бойових) дій визначено Херсонську область в цілому без деталізації територіальних громад, тобто в тому числі і м. Херсон. А з 01.02.2023 по 31.12.2023 відповідно наказів Головнокомандуючого Збройних сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» районами ведення воєнних (бойових) дій Херсонської області визначено окремі райони м. Херсон (о. Карантинний, Нижньодніпровський національний природній парк). Згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України з 01.01.2023 року місто Херсон не входить у район бойових дій, але необхідно зазначити, що на 15.06.2023 (момент перевірки) суттєвих змін в оперативній обстановці, положені наших військ та військ противника не відбулося, продовжувалися щоденні артилерійські обстріли міста Херсон.

Також з 16.11.2022 до липня 2023 року група секретного документального забезпечення в складі пункту управління ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала та виконувала завдання на глибину оборони перших ешелонів до батальйону включно (до 2,5 км від лінії зіткнення).

Апелянт зазначає, що з 16.11.2023 по 22.06.2023 не отримав жодного розпорядження з військової частини НОМЕР_1 щодо організації та забезпечення режиму секретності в ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно Переліку №939.

На думку апелянта перевірку зонального відділу було неправомірно проведено відповідно Порядку №939, а не Порядку №750, а позивача неправомірно та необгрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог, які він не мав можливості виконувати і які були би відсутні при проведені перевірки відповідно Порядку №750, оскільки згідно пункту 17 Порядку №750 у військових частинах, які виконують завдання безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій або спеціальних операцій, секретне діловодство повинно бути максимально спрощене і не передбачає відпрацювання наказів, інструкцій, облаштування приміщень, які перевірялися відповідно Порядку №939. Також при прийняті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності не враховано перебування групи документального секретного забезпечення в місці тимчасової дислокації та виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань на глибину оборони перших ешелонів до батальйону включно.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про витребування доказів, в задоволенні якого було відмовлено протокольною ухвалою суду, у зв`язку з його безпідставністю. При цьому зазначено про достатність в матеріалах справи доказів для вирішення справи по суті заявлених позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.06.2015 року займає посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пункту 1.1. Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 70, ІНФОРМАЦІЯ_5 безпосередньо підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 (орган управління), тобто є структурним підрозділом.

Згідно плану забезпечення охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_6 на 2023 рік, з метою перевірки питань стану діяльності, пов`язаної з державною таємницею у ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939 начальником служби охорони державної таємниці помічником начальника Південного ТУ ВСП у складі комісії визначеної наказом начальника Південного ТУ ВСП від 15.06.2023 року № 207 у період з 15 по 17 червня 2023 року перевірено стан охорони державної таємниці, дотримання режиму секретності, повноту та достатність проведення заходів з технічного захисту інформації, забезпечення безпеки застосування спеціальних видів зв`язку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено Акту перевірки окремих питань життєдіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.07.2023 року №2849/шт/дск про встановлення порушень вимог пунктів 211, 220, 227, 233, 239, 254, 364, 434-436, 746-1, 767 Порядку № 939, які впливають на стан забезпечення охорони державної таємниці, створюють передумови для витоку секретної інформації та втрат матеріальних носіїв секретної інформації.

05.07.2023 року з метою встановлення причин та умов, що призвели до вищезазначених порушень, встановлення ступеня вини посадових осіб наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 230 Про призначення службового розслідування за фактом порушень режиму секретності у ІНФОРМАЦІЯ_7 призначено службове розслідування. ( т. І а.с. 188-190)

26.07.2023 року актом службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 за №3229/8/дск, затвердженого начальником начальника Південного ТУ ВСП, від 26.07.2023 року зроблено висновки про те, що службовим розслідуванням факти та недоліки, які були зазначені в акті перевірки окремих питань життєдіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.07.2023 № 2849/шт/дск знайшли своє підтвердження. Встановлено, що у Херсонському ЗВ ВСП заходи з охорони державної таємниці та режиму секретності облік, зберігання та поводження з секретними документами здійснюється з численними порушеннями вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 (зі змінами), що можуть призвести до втрати матеріальних носіїв секретної інформації та розголошення відомостей, що становлять державну таємницю. Причинами та умовами, що сприяли зазначеним порушенням, стали, зокрема, відсутність належного контролю з боку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_1 за класністю та повнотою виконання підлеглим особовим складом заходів, охорони державної таємниці, режиму секретності передбачених керівними документами, тому числі в частині обліку та зберігання секретних документів, порушення вимог пункту 3 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 (зі змінами) щодо неналежного додержання (виконання) вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці, не володіння станом справ у режимно-секретному органі та не своєчасного вжиття заходів для забезпечення режиму секретності, не здійснення контролю за станом охорони державної таємниці у Херсонському ЗВ ВСП. ( т. І а.с. 191-227)

Відповідно до п. 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 року №41дск за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та недостатній рівень керівництва підпорядкованою групою секретного документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , не володінням станом справ з питань охорони державної таємниці у ІНФОРМАЦІЯ_7 , порушення вимог пунктів 3, 746-1 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 (зі змінами) начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 полковнику ОСОБА_1 оголошую сувору догану. ( т. І а.с.78-84)

Вважаючи вищевказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи справу та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не дотримано положень статей 58-59 Статуту ВС ЗСУ в частині покладення на командира (начальника) відповідальності за забезпечення охорони державної таємниці та покладеного на нього обов`язку щодо планування роботи, своєчасного внесення до планів роботи необхідних змін (уточнень), вживання заходів для охорони державної таємниці, знання стану справ у дорученій йому військовій частині, неухильного виконання вимог законодавства та наказів і розпоряджень командирів (начальників) вищого рівня, що знайшло підтвердження під час розгляду справи, а відповідачем доведено правомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної частини) від 31.07.2023 року №41дск в частині п. 1 згідно якого начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.199 року № 548-XIV.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 26, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний: планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.

Відповідно до ст. 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників. Якщо штатний заступник відсутній і ніхто не був призначений командиром (начальником), командування бере на себе старший за посадою, а у разі відсутності старшого за посадою - старший за військовим званням, про що доповідає старшому командирові (начальникові).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608).

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир може накласти дисциплінарне стягнення.

Як вбачається з висновків Акту від 04.07.2023 № 2849/шт/дск. перевірки окремих питань життєдіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 , стану охорони державної таємниці, дотримання режиму секретності, повноту та достатність проведення заходів з технічного захисту інформації, забезпечення безпеки застосування спеціальних видів зв`язку у Херсонському ЗВ ВСП є ряд порушень Порядку № 939, які впливають на стан забезпечення охорони державної таємниці, створюють передумови для витоку секретної інформації та втрат матеріальних носіїв секретної інформації, а саме:

- у порушення вимог пункту 211 Порядку № 939 режимні приміщення комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на придатність не перевірялись, акти придатності відсутні, визначення придатності приміщень де цілодобово або тільки у робочий час зберігаються матеріальні носії секретної інформації не проводилось;

- порядок охорони режимних приміщень не визначено, у тому числі наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням пункту 227 Порядку № 939.

- Інструкція на випадок пожежі чи стихійних лих не відпрацьована, схема евакуації документів під час пожежі чи стихійних лих не розроблена, що є порушенням пункту 228 Порядку № 939.

- порядок дій посадових осіб у разі загрози захоплення МНСІ не відпрацьовано та потребує термінового опрацювання та погодження з вищою установою у відповідності до вимог пункту 746-1 Порядку № 939, проект акту екстреного знищення МИСІ не опрацьований, що є порушенням пункту 746-1 Порядку № 939.

- у порушення вимог пункту 220 Порядку № 939 список відповідальних осіб за режимні приміщення із зразками їх підписів оперативному черговому не переданий.

- діловодство ГСДЗ ведеться з порушенням вимог пункту 254 Порядку № 939. Журнали ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 за лютий 2023 року (інв. № 29т), за березень 2023 року (інв. № 30т), та квітень 2023 року (інв. № 32т) за які відповідальний підполковник ОСОБА_3 , ведуться в розшитому вигляді, не пронумеровані та не скріплені печаткою РСО.

- діловодство режимно-секретного органу за 2022 рік не завершено, документи до справ не підшиті. Жодний з документів у тому числі матеріальні носії секретної інформації не підшиті та не долучені до справ, що є порушенням пункту 364 Порядку 939. Справи поточного діловодства не заведені. Відмітки про рух документів проставлені частково;

- квартальні перевірки наявності МНСІ у порушення пункту 434 Порядку № 939 не проводяться, що в свою чергу створює передумови до втрати МНСІ;

- у Херсонському ЗВ ВСП згідно акту загальної перевірки від 24 січня 2023 року № 547сдз/дск на виконання вимог пункту 435 Порядку № 939 комісією ... у період з 20 по 25 січня 2023 року проведено перевірку наявності усіх вхідних та підготовлених документів з грифом секретності Т, ЦТ, взятих на облік у групі секретного документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 2022 року, проте аналіз акту та перевірка журналів (книг) обліку показали, що загальну перевірку у Херсонському ЗВ ВСП проведено формально. Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 в акті загальної перевірки було надано пропозиції Комісії щоквартально здійснювати звірку всіх облікових даних з фактичною наявністю матеріальних носіїв секретної інформації, які в свою чергу виконані не були, жодної квартальної перевірки не проведено та зафіксовано не було. Вищезазначене призвело до порушення пунктів 434-436 Порядку № 939 та передумов до втрати матеріальних носіїв секретної інформації та потребує негайного реагування та проведення якісної перевірки всіх облікованих (наявних) МНСІ;

- у порушенням вимог пункту 767 Порядку № 939 на час тимчасової відсутності начальника ГСДЗ (відпустка, лікування, тощо), матеріальні носії секретної інформації за актами не передавались.

- у порушенням вимог пунктів 233 та 239 Порядку № 939 правила внутрішньо-об`єктового режиму та інструкція з пропускного режиму не відпрацьовані та потребують термінового опрацювання у тому числі з розкриттям питання доведення документів командуванню та військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 виключно у режимному приміщенні РСО.

З огляду на викладене колегія суддів встановила, що вищевказані порушення були кваліфіковані відповідачем як порушення вимог пунктів 3 та 746-1 Порядку № 939 та стали підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, у вигляді суворої догани.

Згідно положень пункту 3 Порядку № 939 керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний бути обізнаний з вимогами законодавства в сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установ, організації. Пункт 746-1 цього Порядку регулює порядок дій посадових осіб щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності у разі виникнення загрози виникнення захоплення МНСІ, розробку РСО підприємства, установи, організації з урахуванням специфіки і особливостей їх діяльності, який затверджується керівником підприємства, установи, організації та надсилається на погодження до підприємства, установи організації вищого рівня .

В позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач обґрунтовуючи свою позицію не згоди з оскаржуваним наказом фактично зазначає лише те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спеціальне військове формування в складі Збройних сил України в силу того, що перебуває на території Херсонської територіальної громади, яка відноситься до території, на якій ведуться активні бойові дії, здійснює забезпечення охорони державної таємниці та дотримання режиму секретності щодо секретної інформації та матеріальних носіїв секретної інформації відповідно до Порядку № 750, що виключає необхідність виконання вимог норм Порядку № 939.

Апелянт вважає, що відповідачем що при проведенні у червні 2023 року перевірки стану охорони державної таємниці, дотримання режиму секретності в Херсонському ЗВ ВСП протиправно заснований Порядок № 939, замість Порядку № 750 та вважає, що у разі застосування порядку №750 відповідальність за встановленні порушення не наступила б.

З цього приводу колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що Порядок № 750 визначає вимоги до виготовлення, обліку, користування, зберігання, схоронності, передачі, знищення та транспортування секретних документів, машинних носіїв секретної інформації, секретних виробів та матеріальних носіїв секретної інформації, а також забезпечення режиму секретності в органах військового управління, військових частинах, установах і організаціях Збройних Сил, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства, органах та підрозділах правоохоронних органів спеціального призначення, які беруть участь в обороні держави, а також підрозділах окремих державних органів, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею в районах (зонах) ведення ними воєнних (бойових) дій або спеціальних операцій.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог п. 434-437, 457 Порядку № 939 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.01.2023 року № 19 Про організацію проведення річної перевірки наявності усіх вхідних та підготовлених документів, а також інших матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності Цілком таємно і Таємно взятих на облік в ІНФОРМАЦІЯ_7 призначено комісію для організації проведення річної перевірки наявності усіх вхідних та підготовлених документів, а також інших матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності Цілком таємно і Таємно взятих на облік в ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі голови комісії позивача та інші члени комісії.

24.01.2023 року за результатами зазначеної перевірки складено Акт проведення річної перевірки наявності усіх вхідних та підготовлених документів, а також інших матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності Цілком таємно і Таємно, взятих на облік в ІНФОРМАЦІЯ_7 за 2022 рік за № 54сдз/дск.

Тобто, при призначенні вказаної перевірки в січні 2023 року позивач керувався саме Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939 та не заперечував необхідність такої перевірки.

Щодо доводів апелянта стосовно того, вищевказані пункти Порядку № 939 стосувались виключно перевірки наявності усіх вхідних та підготовлених документів, а також інших матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності Цілком таємно і Таємно, а пункт 457 цього Порядку № 939 узагальнює інформацію про проведення загальної перевірки, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про, що позивачем не доведено суду факт відсутності вищевказаних порушень при умові проведення спірної перевірки за вимогами Порядку № 750.

Матеріали справи містять План усунення недоліків, які виявлені під час перевірки стану охорони державної таємниці Південним ТУ ВСП у період з 15 по 17 червня 2023 року, який затверджений 20 червня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_1 , тобто самим позивачем, що спростовує доводи апелянта щодо застосування відповідачем Порядку № 939.

Також суд приймає до уваги, що наявні в матеріалах справи накази Головнокомандувача Збройних Сил України про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій за період грудень 2022 грудень 2023 року не містять інформації щодо віднесення місто Херсон до району (зони) ведення воєнних бойових) дій або спеціальних операцій. ( т. І а.с. 158-188).

Щодо доводів апелянта про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, то враховуючи правовий статус та займану посаду позивача накази Головнокомандувача Збройних Сил України є обов`язковими для виконання. При цьому, позивачем не надано доказів того, що вказані накази Головнокомандувача Збройних Сил України є нечинними або є такими, що не підлягають виконанню за ознаками їх віддання, як явно злочинні, про що вказано у ст. 30 Статуту ВС ЗСУ.

Щодо посилань позивача на наявність доручення Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.07.2022 року №300/ПУ/637/П/дск, яким заборонено проведення перевірок (інспекцій) без відповідного наказу (розпорядження, доручення) Головнокомандувача Збройних Сил України, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що вказаним дорученням заборонено проведення перевірок (інспекцій) та допуск на територію підпорядкованих військових частин представників інших інспекційних перевірочних комісій без відповідного наказу (розпорядження, доручення) Головнокомандувача Збройних Сил України. ( т. ІІ а.с. 40)

В свою чергу, Південне ТУ ВСП здійснює безпосереднє керівництво підпорядкованими органами управління та військовими частинами, в тому числі Херсонському ЗВ ВСП, а відтак спірна перевірка питань стану діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Херсонському ЗВ ВСП проведена Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі резолюції командира цієї частини (начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ) в порядку контролю (нагляду) за підпорядкованим структурним підрозділом.

Щодо рапорту позивача від 22.06.2023 року, адресованого командиру Військової частини НОМЕР_1 з питань проведення перевірки у ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно Порядку № 750, то листом начальника Південного ТУ ВСП від 26.06.2023 року за вих. № 56/дск було повідомлена позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій від 02.02.2023 року №26, яким з 01.01.2023 року місто Херсон не відноситься до району (зони) ведення воєнних бойових) дій або спеціальних операцій.

При цьому, повідомлено, що у подальшому режимно-секретну діяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювати виключно в рамках вимог Закону України « Про державну таємницю» та порядку № 939 за погодженням з установою вищого рівня ( Південне ТУ ВСП) та УСБ України в херсонській області. ( т. ІІ а.с. 66-67)

При цьому, позивачем не надано суду доказів щодо оскарження означеної вище відповіді Південного ТУ ВСП до ГУ Служби правопорядку Збройних Сил України.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що відсутні буд-які інші обставини, які б свідчили про безпідставність висновків, викладених в акті від 04.07.2023 року №2849/шт/дск, при цьому саме орушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі №825/2328/16.

Колегія судів вважає доведеним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем під час розгляду даної справи не надано належних доказів того, що порушення процедури перевірки вплинуло на зміст акта, а відтак відсутні наслідки для його недійсності.

Що стосується обґрунтованості застосування до позивача спірним наказом такого виду дисциплінарного стягнення як "сувора догана", то судова колегія зазначає, що такий вид дисциплінарного стягнення застосований до позивача із дотриманням приписів статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, командир військової частини НОМЕР_1 дослідивши акт службового розслідування, в якому визначені наслідки, тривалість військової служби позивача, врахувавши рівень знань про порядок служби, попередню поведінку військовослужбовця, недостатній рівень керівництва підпорядкованою групою секретного документального забезпечення, не володінням стану справ з питань охорони державної таємниці, та інше, прийняв рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів наголошує, що вибір одного з багатьох видів дисциплінарних стягнень передбачених Дисциплінарним статутом є правом командира військової частини НОМЕР_1 правопорушення, а тому командир військової частини НОМЕР_1 при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, врахував всі обставини дисциплінарного правопорушення здійсненне позивачем та можливі наслідки у межах повноважень прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосував стягнення у вигляді суворої догани..

Таким чином, оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 41дск від 31.07.2023 прийнятий у відповідності та порядку до встановлених вимог у межах наданих повноважень, апеляційна скарга позивача не містить обґрунтування незаконності наказу та не містить доводів в якій саме частині наказ протирічить вимогам нормативно-правових актів.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними адміністративному позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 липня 2024 року.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова