Справа № 140/2949/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2949/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 13520,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що молодший сержант ОСОБА_1 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року №42 був призваний на військову службу за призовом в особливий період та був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.

Згідно з наказом від 18 жовтня 2022 року №269 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у лікувальний заклад, а з 19 жовтня 2022 року - для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби в Збройних Силах України. Однак 24 листопада 2022 року під час перевірки наявності особового складу 3-го механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 в лікувальних закладах виявлено факт відсутності ОСОБА_1 за місцем лікування. За результатами службового розслідування встановлено неприбуття ОСОБА_1 на лікування до Військової частини НОМЕР_2 та до Військової частини НОМЕР_1 він також не повернувся, тобто він самовільно залишив військову частину тривалістю понад десять днів в умовах дії правового режиму воєнного стану. Разом з тим, за період із 19 жовтня 2022 року по 24 листопада 2022 року відповідачу виплачено грошове забезпечення в розмірі 3076,93 грн. Згідно з наказом від 13 грудня 2022 року №1696 на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 3076,93 грн. Крім того, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з іспитовим строком на один рік.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 грудня 2023 року №366 ОСОБА_1 з 20 грудня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. При цьому утриманню підлягала вартість виданого ОСОБА_1 обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння - 10443,23 грн.

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти, отримані без достатньої правової підстави у сумі 3076,93 грн, та вартість виданого обмундирування, строк носіння якого не закінчився, у сумі 10443,23 грн, чим наніс збиток державі в особі Військової частини НОМЕР_1 у розмірі 13520,16 грн, тому позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення коштів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 10 квітня 2024 року судом надіслано відповідачу рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання згідно з відомостями Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.60-63). З урахуванням положень частини шостої статті 251 КАС України вважається, що відповідач повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 лютого 2022 року №42 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 лютого 2022 року зараховано на військову службу за призовом в особливий період і призначено на посаду-командира взводу мінометної батареї 3-го механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 (а.с.16).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2022 року №269 ОСОБА_1 вважається таким, що 18 жовтня 2023 року вибув у лікувальний заклад - госпіталь (Військова частина НОМЕР_2 ), з 19 жовтня 2022 року - для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби в Збройних Силах України (а.с.17), а відповідно до наказу від 26 жовтня 2022 року №277 відповідача звільнено з раніше займаної посади і зараховано в розпорядження командира бригади з 26 жовтня 2022 року (а.с.18).

Із змісту наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 листопада 2022 року №1570 слідує, що за фактом відсутності молодшого сержанта ОСОБА_1 у госпіталі (Військова частина НОМЕР_2 ) було призначено службове розслідування. Актом службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вибув на лікування до Військової частини НОМЕР_2 , проте до вказаного закладу не прибув та до військової частини не повернувся. Щомісячної премії за період жовтень 2022 року ОСОБА_1 не позбавлявся, за період із 19 жовтня 2022 року по 24 листопада 2022 року йому нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 3076,93 грн (а.с.19-23).

Карткою особового рахунку військовослужбовця (а.с.42) та відомістю зарахувань заробітної плати (а.с.43) підтверджено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19 жовтня 2022 року по 24 листопада 2022 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 листопада 2022 року №310 молодший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що з 19 жовтня 2022 року відсутній з невідомих причин, а з 29 жовтня 2022 року таким, що самовільно залишив частину; з 29 жовтня 2022 року його виключено з усіх видів забезпечення (а.с.29).

13 грудня 2022 року командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ №1696 «Про результати службового розслідування відносно сержанта ОСОБА_1 та покарання винних», яким на сержанта ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин накладено стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - сувора догана, та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 3076,93 грн (а.с.30-32).

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України (а.с.33-34).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 грудня 2023 №366 сержанта за призовом до мобілізації ОСОБА_1 , звільненого наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 20 грудня 2023 року №527-РС у запас згідно з підпунктом «в» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 20 грудня 2023 року виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення; утриманню підлягає вартість виданого ОСОБА_1 обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння, 10443,23 грн (а.с.37-38).

01 лютого 2024 року начальник фінансово-економічної служби рапортом повідомив командира Військової частини НОМЕР_1 про неможливість подальшого стягнення коштів у зв`язку з виключенням ОСОБА_1 зі списків Військової частини НОМЕР_1 ; залишок до утримання становить 10443,23 грн (а.с.35).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 8, 9 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, далі - Інструкція №232), військовослужбовцям речове майно особистого користування та інвентарне майно видається за встановленими нормами і порядком, визначеними цією Інструкцією. Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців визначаються кількість предметів, що видаються на одного військовослужбовця у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах, а також на одиницю бойової техніки, місця несення варти (служби), підрозділ, установу, та строки їх носіння (експлуатації). Строк носіння або експлуатації предметів речового майна - час, установлений нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців, протягом якого предмет повинен носитися або перебувати в експлуатації.

Карткою особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік, відомістю зарахувань заробітної плати (а.с.42-43) підтверджено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а відповідно до картки обліку військового майна особистого користування №677ор (а.с.36) позивачу у 2022 році було видано речове майно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут ВС ЗСУ), визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання наступило за час проходження служби.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначені Закон України від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закон №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (частина перша статті 7 Закону №160-ІХ).

За приписами частини першої статті 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти у сумі 3076,93 грн були отримані відповідачем та є його грошовим забезпеченням за період, протягом якого останній був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2022 року №1696 «Про результати службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_1 та покарання винних» (а.с.30-32).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 грудня 2023 року №2052 «Про заподіяння матеріальної шкоди державі внаслідок неналежного виконання обов`язків військової служби та покарання винних» за час проходження військової служби ОСОБА_1 отримав речове майно, строк носіння якого внаслідок самовільного залишення ним місця служби не закінчився, всього на загальну суму з урахуванням зносу 10443,23 грн (а.с.39-41).

Поряд з тим ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 грудня 2023 №366, звільнений наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 20 грудня 2023 року №527-РС (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 20 грудня 2023 року виключений із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення (а.с.37-38). За змістом наказу на час звільнення зі служби підлягає утриманню вартість виданого ОСОБА_1 обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння 10443,23 грн. Перелік та вартість майна, сума до утримання визначені довідкою від 20 грудня 2023 року №54 (а.с.44).

ОСОБА_1 не надав суду доказів добровільного відшкодування ним коштів у сумі 13520,16 грн.

Отже, у зв`язку із звільненням зі служби відповідача, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та його відмовою від добровільного відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн згідно із квитанцією від 05 квітня 2024 №5536-8140-0471-8888 (а.с.55, 56) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 13520,16 грн (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять грн 16 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк