Справа № 553/1778/24
Суддя: Фоміна Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1778/24
Провадження № 2-а/553/18/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.07.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря Долгової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу №553/1778/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Чеш Віталія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2024 року до Ленінського районного суду м. Полтави звернулася ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Чеш Віталія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №533805 в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, також стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтований тим, що дійсно 22.05.2024 року о 19.00 годині вона рухалася на автомобілі марки VOLKSWAGEN E-GOLD, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Полтава по вул. Харківське шосе,3 та була зупинена працівником патрульної поліції. Після зупинки відповідач повідомив про порушення п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто про те, що вона проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора. Позивач вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та проїжджаючи перехрестя керувалася п.16.8 ПДР, оскільки на дорожньому полотні перед світлофором на виїзді з перехрестя по вул. Харківське шосе 2 відсутня дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) та само як і дорожній знак 5.69, саме тому і здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, оскільки вважав свої дії такими, що не порушують норм ПДР. Правомірність зазначений дій підтверджуються твердженнями викладеними у Постанові Верховного суду від 26.07.2019 року по справі №751/4088/17.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позов є безпідставним та необгрунтованим. Позивач ОСОБА_1 допустила порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 22.05.2024 року о 18 год. 58 хв., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN E-GOLD, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Харківське Шосе,2 в м. Полтава, проїхала регульований пішохідний перехід на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3. «е» ПДР. На щастя, пішоходів на той момент на пішохідному переході не було, і тяжких наслідків не настало. Проте, це є грубим порушенням ПДР і притягнення водіїв до відповідальності у разі нехтування сигналами світлофору є профілактикою ДТП (cm. 23 КУпАП). Дане порушення було виявлено та зафіксовано екіпажом патрульної поліції, а саме: інспекторами поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які несли службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху та контролю за дотриманням водіями ТЗ вимог ПДР. Зупинивши вищевказаний ТЗ, працівниками поліції було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . Інспектором поліції було вказано водієві причину запинки та суть допущеного нею правопорушення. На пропозицію продемонструвати відео докази порушення, водій вказала, що «не треба відео, вона знає, що порушила ПДР, але побачила червоний сигнал світлофору вже як проїхала його». З порушенням остання погоджувалась, виправдовуючись тим, що не побачила червоний сигнал світлофору. Відеофіксація подій, що мали місце 22.05.2024 року, додається до відзиву. Встановивши наявність складу правопорушення, інспектор поліції повідомив водієві про розпочате відносно неї адміністративне провадження та зачитав права особи, яка притягається до відповідальності. Від останньої клопотань чи заяв не надходило. За результатами розгляду справи водія було притягнено до адміністративної відповідальності та винесено адміністративну постанову серії БАД №533805 від 22.05.2024 року, за ознаками ч.2 ст.122 КУпАП, накладено штраф 510 грн. Копію винесеної постанови було вручено позивачеві на місці розгляду справи, що підтверджується особистими підписами водія у відповідній графі постанови.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві. Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивачка надала письмову відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідно до висновків викладених у Постанові Верховного суду від 08.07.2020 року по справі №177/525/17 сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Крім того, на відеозапису не вбачається можливим встановити на який сигнал світлофора проїхала позивач, та посадова особа не мала уявлення про дорожню обстановку в якій перебувала позивач, бо посадова особа відповідача рухалася в напрямку Харків Київ в той час як позивачка рухалася в зворотньому напрямку.

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав письмовий відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БА №533805 від 22.05.2024 року, складеної поліцейським взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП Чеш Віталієм Анатолійовичем, 22.05.2024 року о 18.58 годині в м. Полтава, вул. Харківське Шосе, 2 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ VOLKSWAGEN E-GOLD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3е ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що до водія застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в тому числі за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР, сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Разом з тим, відповідно до п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозапису з відеореєстратора зафіксовано як поліцейський автомобіль рухається до перехрестя та під`їжджаючи до нього, вмикається червоний сигнал світлофора. Позивачка рухається у зустрічному напрямку прямо та в цей момент вже знаходиться на перехресті разом із іншим транспортом, який також рухається в одному із нею напрямку через перехрестя прямо. Також зафіксовано, як позивачка на своєму автомобілі, рухаючись через перехрестя прямо проїзджає світлофор, який встановлений в напрямку руху водія, та зворотньою стороною до камери, на яку зафіксована подія. Поряд із світлофором мається знак пішохідного переходу та встановлено світлофор, який поширює свою дію на пішоходів, сигнал даного світлофору не можливо встановити з відеозапису.

На відеозапису з боді-камери поліцейського, дійсно зафіксовано, як водій ОСОБА_1 пояснює поліцейському, що вона бачила червоне світло, коли продовжила рух через перехрестя і у неї була можливість або зупинятися або продовжувати рух.

Разом з цим, відеозапис не надає можливості встановити, на який сигнал світлофора позивачка виїхала на перехрестя, отже її пояснення про те, що вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та при проїзді перехрестя, врахувавши другий світлофор дублюючим, керувалася п.16.8 ПДР України, нічим не спростовані. Поліцейські, рухалися у зустрічному їй напрямку, а отже не могли сприймати дорожню обстановку, в якій знаходилася водій - ОСОБА_1 , не бачили та не зафіксували сигнал світлофора, який встановлено по ходу руху позивачки, також не зафіксований сигнал світлофора для пішохода.

Окрім цього, відповідно до висновків викладених у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі №177/525/17 сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП В даному випадку водій при проїзді регульованого перехрестя та завершуючи його проїзд вірно застосувала п.16.8 ПДР України, оскільки на виїзді з перехрестя відсутня стоп-лінія або знак «Стоп». Крім того, на відеозапису з відеореєстратора поліцейських неможливо встановити, який сигнал світлофора було ввімкнено на шляху руху водія ОСОБА_1 , та на пішохідному світлофорі, достовірно встановити дорожню обстановку на шляху позивачки з відеозапису неможливо. Разом з тим, на відеозапису зафіксовано, що в момент проїзду пішохідного переходу пішоходів на ньому не було.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин постанова серії БАД №533805 від 22.05.2024 року, винесена поліцейським взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП Чеш Віталієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, винесена із суттєвим порушенням норм матеріального права у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка просить суд стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; КОД ) за рахунок бюджетних асигнувань на її користь сплачений судовий збір та кошти в сумі 4800 грн. у якості компенсації понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджено договором про надання правової допомоги №03/06/24 від 03.06.2024 року, рахунком №08/07/24 від 08.07.2024 року, актом прийняття-передачі наданих послуг від 08.07.2024 року з детальних описом наданих послуг.

Таким чином, оскільки судові витрати, понесені позивачем підтверджено належними та достатніми доказами, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4800,00 грн. та судового збору в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.5, 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 122, 251, 280, 284, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Чеш Віталія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД №533805 від 22.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП Чеш Віталієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (03048, Україна, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 800,00 (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна