Справа № 513/1488/23
Суддя: Миргород В. С.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1488/23
Провадження № 2-а/513/1/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

за участю представника відповідача Доброва Ю.І. (у режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №449/23 від 12 жовтня 2023 року та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить скасувати постанову серії №449/23 від 12 жовтня 2023 року заступника начальника відділу ВІБДР голови ВКК Південного ТУ ВСП підполковника ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої постановлено про передачу постанови командиру військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки остання прийнята з порушенням вимог ст. ст. 278-280 КУпАП, за такого.

27 вересня 2023 року офіцером відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПД № 007073 про те, що 27 вересня 2023 року о 16 годині 50 хвилин по вул. Шабській у м. Білгород-Дністровський Одеської області із напрямку н.п. Салгани водій солдат ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ГАЗ-322213» з військовим номером НОМЕР_2 , який буксирувався автомобілем марки «ГАЗ-53» з військовим номером НОМЕР_2 та на якому не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація (не працювала), чим порушив вимоги п.9.9 «г» ПДР України та допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

12 жовтня 2023 року на підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення заступником начальника відділу ВІБДР голови ВКК Південного ТУ ВСП підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова серії №449/23 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та передачу постанови командиру військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Позивач вважає вказані дії протиправними, а постанову незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням матеріального та процесуального права.

Так, 27 вересня 2023 року о 16 годині 40 хвилин на автошляху Р70 «Одеса-Білгород-Дністровський-Овідіополь-Монаші» в с. Салгани офіцером відділення військової служби правопорядку Південного ТУ ВСП капітаном ОСОБА_3 для перевірки документів був зупинений автомобіль марки «ГАЗ-53» з військовим номером НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 , що буксирував на гнучкому зчепленні автомобіль марки «ГАЗ-322213» з військовим номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Після перевірки документів на транспортний засіб «ГАЗ-53» з військовим номером НОМЕР_2 , о 16 годині 50 хвилин офіцер підійшов до автомобіля марки «ГАЗ-322213» з військовим номером НОМЕР_2 під керуванням позивача. На прохання офіцера останнім було надано для перевірки технічний талон, дорожній лист, військовий квиток, посвідчення водія, вогнегасник, аптечку та знак аварійної зупинки. На запитання офіцера ОСОБА_3 щодо неввімкненої аварійної сигналізації, позивачем була надана відповідь про те, що автомобіль має слабкий заряд акумулятора і тому він вимкнув її після повної зупинки транспортного засобу на узбіччі з відстанню більше 1 м від дорожнього полотна, оскільки автомобіль вже стоїть, а не буксирується і обов`язково буде ввімкнена перед початком руху, на що капітан ОСОБА_3 повідомив, що аварійна світлова сигналізація має бути ввімкнена незалежно від того чи рухається транспортний засіб чи ні. На його пояснення та прохання надати докази останній не реагував. Крім того, при складанні протоколу йому не було роз`яснено права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, також не повідомлено про дату та час розгляду справи. У поясненні позивачем були зазначені свідки того, що аварійна світлова сигналізація працювала під час руху автомобіля, однак капітан ОСОБА_3 відмовився від відібрання таких пояснень та вписання їх у протокол про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 12 жовтня 2023 року не були досліджені докази та заслухані свідки, та взагалі не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також не встановлено інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення місцем складання протоколу вказано: вул. Шабська, м. Білгород-Дністровський, яке відрізняється від місця складання протоколу, а саме: автошлях Р70 «Одеса-Білгород-Дністровський-Овідіополь-Монаші» в с. Салгани. У протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 16 годині 50 хвилин, хоча фактично з 16 годині 40 хвилин автомобіль вже був зупинений на узбіччі та не буксирувався.

Також зазначає, що, ч.1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення буксирування транспортного засобу, тоді як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач просить скасувати постанову № 449/23 від 12 жовтня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку підготовчого засідання загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08 грудня 2023 року представником відповідача Міністерства оборони України Добровим Ю.І. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду, а у разі незадоволення вказаного клопотання відмовити у задоволені позовних вимог за їх необґрунтованістю. Зазначив, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у даній справі, оскільки Міноборони ніяким чином не порушено права, свободи та законні інтереси позивача, стороною у справі про адміністративне правопорушення є орган, який виніс постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є окремою юридичною особою військовою частиною НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . Крім того, спірною постановою на позивача не накладено жодного стягнення, передбаченого ст. 24 КУпАП, а його твердження про те, що дана постанова здатна створити несприятливі наслідки для нього у виді притягнення до дисциплінарної відповідальності є лише припущенням, оскільки питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності буде розглянуто командиром військової частини після проведення відповідного службового розслідування.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено судовий розгляд по суті.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав, викладені у відзиві обставини, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився в черговий раз; про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення викликів за місцем проживання, які не вручені за відсутністю адресата за вказаною адресою, та місцем проходження військової служби, звідки згідно з трекінгом Укрпошти, повернувся за закінченням строку зберігання, а також шляхом направлення судового виклику на електронну адресу, зазначену позивачем у позові.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії №449/23 про адміністративне правопорушення, винесеною 12 жовтня 2023 року заступником начальника відділу ВІБДР голови ВКК Південного ТУ ВСП підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з передачею постанови командиру військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 235-1 КУпАП, Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 1211, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 1241 - 126, статтею 1321 цього Кодексу.

Від імені військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право посадові особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Посадова особа військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, розглянувши справу про зазначені у частині першій цієї статті правопорушення, може накласти на винних адміністративне стягнення у вигляді попередження або передати матеріали про ці правопорушення відповідним командирам (начальникам) для вирішення питання про притягнення винних до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Протоколи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків порушення правил дорожнього руху, за які може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, передаються військовим інспектором безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України до суду.

Матеріали про вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені статтями 80, 126, 128, 1281, частинами першою і другою статті 129 і статтею 140 цього Кодексу, передаються військовою інспекцією безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України відповідним командирам (начальникам) для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як вбачається із адміністративного позову, позивач зазначив відповідачем по даному позову Міністерство оборони України, тоді як посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , було винесено постанову серії № 449/23 від 12 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, яку останній оскаржує.

Суд також враховує той факт, що позивач під час розгляду справи в суді, отримавши відзив від Міністерства оборони України на електронну адресу, зазначену ним у позові, не заявляв клопотання про заміну належного відповідача або залучення співвідповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За вказаних обставин, в задоволенні позову до Міністерства оборони України слід відмовити.

Позивач має право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №449/23 від 12 жовтня 2023 року та закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення буде виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород