Справа № 520/12224/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 р. Справа № 520/12224/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 01.03.24 по справі № 520/12224/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області третя особа Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Тимошко Володимир Володимирович

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУНП в Харківській обл.,), третьої особи - начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_2 , в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.07.2022 № 362 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНГІ в Харківській області";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.07.2022 № 332 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції рядового поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0152513), поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 20.07.2022, без виплати грошового забезпечення з 13.06.2022 по 21.06.2022, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 20.07.2022 у кількості 15 діб;

- поновити на службі в поліції рядового поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0152513) на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- рішення суду в частині поновлення на посаді та виплаті грошового забезпечення за один місяць піддати негайному виконанню.

В обґрунтування позову зазначено про необґрунтованість та протиправність оскаржуваних наказів ГУНП в Харківській області від 13.07.2022 № 362 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та від 20.07.2022 № 332 о/с про звільнення зі служби в поліції, як таких, що винесені без урахування всіх обставин, що мають значення для вирішення питання наявності складу дисциплінарного проступку у діях позивача та за відсутності достатніх доказів його вчинення.

Вважає твердження відповідача щодо її самоусунення від несення служби під час дії воєнного стану, які полягали нібито у відсутності її на службі без поважних причин у період з 13.06.2022 по 21.06.2023, не здійснення нею виходу з окупованої території та неприбуття до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області для проходження служби та виконання своїх службових обов`язків безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 22.02.2022 № 111о/с перебувала у відпустці по вагітності та пологам та проживала у цей час у селі Кругляківка Куп`янського району, яке перебувало в окупації з 24.02.2022 по 04.10.2022. Обставини народження позивачем дитини 25.04.2022, тобто під час перебування у тимчасово окупованому населеному пункті, позбавили ОСОБА_1 виїхати на підконтрольну Україні територію та 13.06.2022 з`явитись за місцем несення служби для оформлення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що не було враховано відповідачем, внаслідок чого прийнято помилкове рішення про звільнення позивача зі служби. Крім того, стверджувала, що позивача не було повідомлено ані про рішення начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про евакуацію особового складу до розташування у м. Харків ані про місце нової дислокації Куп`янського РВП ГУНП у Харківській області, а матеріали службового розслідування не містять, як інформації про зовнішню форму прийнятого рішення про евакуацію особового складу так і відомостей про відмову позивача полишити місце проживання та з`явитися до нового місця дислокації Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області. Жодних належних спроб повідомити позивача про її право надати пояснення відносно поважності причин неприбуття до нового місця несення служби, дисциплінарною комісією вчинено не було, що зокрема свідчить про неможливість складання акту про відмову ОСОБА_1 надати пояснення.

Всі вищенаведені обставини, у сукупності, підтверджують порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, необґрунтованість його висновків та, як наслідок, незаконність звільнення позивача зі служби в поліції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 520/12224/22 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.07.2022 №362 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНГІ в Харківській області".

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.07.2022 № 332 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції рядового поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0152513), поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 20.07.2022, без виплати грошового забезпечення з 13.06.2022 по 21.06.2022, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 20.07.2022 у кількості 15 діб.

Поновлено на службі в поліції рядового поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0152513) на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 20.07.2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 131675 (сто тридцять одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) грн 67 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі № 520/12224/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення (заробітку) за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність та обґрунтованість спірних рішень відповідача, оскільки вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку доведена належними та допустимими доказами, а висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з урахуванням реального військового стану в Державі.

Пояснив, що ОСОБА_1 , у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 перебувала в оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, однак по завершенню вказаної відпустки, 13.06.2022 не з`явилась до місця дислокації Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та свідоцтва про народження дитини не надала та до виконання своїх службових обов`язків не приступила та продовжила перебувати на тимчасово окупованій території Куп`янського району Харківської області, проігнорувавши усний наказ начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 . Зазначене дало підстави для створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування з метою з`ясування причин відсутності позивача на службі, проте, на здійснені за допомогою засобів електронної комунікації виклики позивач не відповіла, для надання пояснень не з`явилась та відповідних пояснень не надала. Отже, в силу приписів абзацу 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України вважалась такою, що відмовилась від надання пояснень. Враховуючи вищевикладене, за порушення Присяги поліцейського, що виразилось в самоусуненні від служби в поліції у складний для Держави та українського народу час, порушення внутрішнього розпорядку дня поліцейських, залишення на окупованій території та невиконання на цій території завдань поліції за завданням керівництва, що підриває авторитет органів державної влади та поліції, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до найсуворішої дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач прийнята на службу в поліцію з 05.08.2019 та 28.08.2021 призначена на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області від 22.02.2022 № 111 о/с «по особовому складу» позивачу надано оплачувану відпустку по вагітності та пологам з 07.02.2022 по 12.06.2022 відповідно до положень ч.2 ст.92 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.17 Закону України «Про відпустки».

Наказом ГУНП в Харківській області від 13.07.2022 № 362 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 20.07.2022 №332 о/с позивачку звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погоджуючись із наказами відповідача, позивач звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості висновків відповідача щодо відсутності позивача на службі у період з 13.06.2022 по 20.07.2022 без поважних причин, оскільки звільнення від окупації села Кругляківка Куп`янського району Харківської області, яке є постійним місцем проживання ОСОБА_1 та в якому вона народила дитину 25.04.2022 відбулося лише 04.10.2022.

Крім того, суд зазначив про безпідставність висновку відповідача щодо невиконання позивачем усного наказу про необхідність евакуюватися з окупованих територій та прибути до УПП в Харківській області ДПП для подальшого несення служби, оскільки матеріали службового розслідування не свідчать про належне доведення до ОСОБА_1 усного наказу щодо негайного виходу з окупації та необхідності виходу на службу. Так, у висновку службового розслідування та поясненнях не зазначено дати повідомлення позивачки про необхідність виходу на підконтрольну територію, відсутній скріншот такого повідомлення, водночас у висновках розслідування зазначено, що з травня 2022 ОСОБА_1 перестала виходити на зв`язок.

Суд вважав, що за відсутності доказів належного повідомлення та ознайомлення позивачки із наказами про необхідність прибуття до відповідного підрозділу та доказів можливості залишення ОСОБА_1 окупованої території, наявності на момент виникнення спірних правовідносин у позивачки немовля, відповідачем не вжито належних заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження та встановлення обставин діяння позивача як поліцейського під час проведення службового розслідування та, як наслідок, не доведено матеріалами службового розслідування наявності у діях позивача вини.

Враховуючи приписи Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 131675,67 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Колегією суддів встановлено, що фактичною підставою для застосування до ОСОБА_1 , рядового поліції, поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стало порушення нею службової дисципліни, зокрема, відсутність на службі без поважних причин та не виконання своїх службових обов`язків з 13.06.2022 по 24.06.2022.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за № 1179 (далі - Правила № 1179).

Зі змісту пункту 1 розділу І Правил № 1179 випливає, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 5 розділу І Правил № 1179, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

На виконання приписів абзаців 1, 2 та 7 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

В силу вимог пункту 3 розділу IV Правил № 1179 поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктами 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як передбачено частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Так, підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_4 від 21.06.2022 на ім`я начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції Володимира Тимошка, в якому повідомлено про те, що станом на 16.06.2022 рядовий поліції ОСОБА_1 , поліцейський ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області не виходить на службу до місця дислокації Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області та до виконання своїх посадових обов`язків не приступила, зв`язок з нею відсутній.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 893, дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (далі - уповноважений керівник), одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.

На виконання пункту 3 розділу І Положення № 893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2022 наказом ГУНП в Харківській області №796 призначено службове розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 зокрема, відсутності на службі без поважних причин поліцейського ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області рядового поліції ОСОБА_1 з 13.06.2022 по 24.06.2022 та не виконання нею у вказаний період своїх службових обов`язків.

Зазначеним наказом доручено проведення службового розслідування дисциплінарній комісії у наступному складі: голова комісії заступник начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_5 , члени комісії старший інспектор з ОД ВСР УГІ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_6 та старший інспектор ВП УГІ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 .

Під час службового розслідування встановлено, що у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 поліцейський ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області рядовий поліції ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 17 Закону України «Про відпустки» перебувала у оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю (наказ ГУНП в Харківській області від 01.02.2022 № 58 о/с) та пологами.

13.06.2022 ОСОБА_1 до місця дислокації Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області не прибула, рапорт щодо надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років та свідоцтва про народження дитини не надала та до виконання своїх службових обов`язків не приступила.

Опитаний начальник Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що в результаті збройної агресії РФ на території України Куп`янський район Харківської області, у тому числі м. Куп`янськ з 24.02.2022 опинилися в окупації військ РФ.

Керівництвом було прийнято рішення евакуювати особовий склад Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області до розташування у м. Харків. В той же час поліцейський Куп`янського РВП рядовий поліції ОСОБА_1 у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 перебувала в оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та знаходилася за місцем свого мешкання у м. Куп`янськ.

13.06.2022 остання окуповану територію не покинула, до місця дислокації Куп`янського РВП не прибула та відповідно до виконання своїх службових обов`язків не приступила. Останній раз ОСОБА_1 телефонувала йому з телефонного номеру НОМЕР_1 .

Опитаний заступник начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_8 пояснив, що у нього в підпорядкуванні перебуває поліцейський ВРПП Куп`янського РВП рядовий поліції ОСОБА_1 . Остання у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 перебувала в оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та на той час проживала в м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області. З початком військової агресії з боку рф та окупацією 24.02.2022 м. Куп`янськ ОСОБА_1 залишилася в окупованому місті та категорично відмовилася виходити з окупації, після чого на початку травня 2022 року вона перестала виходити на зв`язок. 13.06.2022 ОСОБА_1 повинна була вийти на службу або отримати відпустку для догляду за новонародженою дитиною до досягнення нею віку 3 років, проте, вказану відпустку не отримала, до розташування Куп`янського РВП не прибула, на службі відсутня та не виконує свої функціональні обов`язки.

Опитаний начальник СКЗ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_9 надала пояснення аналогічні поясненням полковника поліції ОСОБА_8 у частині відсутності на службі з 13.06.2022 поліцейського ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області рядового поліції ОСОБА_1 . Зі свого боку ОСОБА_9 зазначила, що будь-якого рапорту про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років від рядового поліції ОСОБА_1 не надходило.

З метою з`ясування причин відсутності на службі рядового поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією у відповідності до вимог ч. 2 ст. 27 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, з використанням засобів електронної комунікації - мобільного месенджеру та СМС-повідомлення вживалися заходи щодо направлення останній повідомлення про її виклик для надання пояснень по суті вищевказаних обставин, а саме: 02.07.2022 о 10.00 за номером телефону НОМЕР_1 , який належить рядовому поліції ОСОБА_1 закріплено наступну електронну комунікацію месенджери «Viber», «WhatsApp» та «Telegram», відповідно на які направлено запрошення щодо прибуття о 10.00 04.07.2022 до УГІ ГУНП в Харківській області для надання письмових пояснень з приводу подій, викладених у рапорті начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 від 21.06.2022.

04.07.2022 у зазначений час рядовий поліції ОСОБА_1 за запрошенням не прибула до УГІ ГУНП в Харківській області та відповідні пояснення не надала. У зв`язку із цим, відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України рядового поліції ОСОБА_1 вважалась такою, що відмовилась від надання пояснень, що слугувало підставою для складання акту про відмову від надання пояснень від 04.07.2022 (а.с. 15).

Вищенаведене слугувало підставою для висновку про допущення позивачкою грубого порушення службової дисципліни, невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, не виконання своїх посадових обов`язків, правил внутрішнього розпорядку, наказів керівника, тим самим, вчинено дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

В обґрунтування правомірності висновків про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 13.06.2022 по 20.07.222 відповідач надав висновок службового розслідування, копії письмових пояснень, скриншоти листування у месенджері « WhatsApp» та « Telegram».

Висновком службового розслідування зафіксовано порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 1 cт. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818, та визнано за необхідне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Заперечуючи проти висновків службового розслідування ОСОБА_1 вказала про неможливість здійснення нею виїзду з тимчасово окупованої території села Кругляківка Куп`янського району Харківської області, через перебування її у відпустці по вагітності та пологам з 07.02.2022 по 02.06.2022 та народженням дитини 25.04.2022.

Так, указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05:30, 24.02.2022, строком на 30 діб, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє по теперішній час.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на момент введення воєнного стану ОСОБА_1 перебувала у відпустці по вагітності та пологам і відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2022, виданого Виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (актовий запис № 12) 25.04.2022 народила дитину (а.с. 10 зворот).

Місцем перебування позивача на момент введення воєнного стану було село Кругляківка Куп`янського району Харківської області, яке виходить до складу Курилівської сільської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Курилівська сільська об`єднана територіальна громада Куп`янського району Харківської області, до складу якої входить і село Кругляківка, яке є постійним місцем проживання позивача, з 27.02.2022 по 03.10.2022 відносилось до територій, що тимчасово окуповані Російською Федерацією.

В аспекті зазначеного принагідно зауважити, що в межах цієї справи не є спірним той факт, що станом на початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та у подальшому, у тому числі з 27.02.2022 по 03.10.2022, ОСОБА_1 разом із новонародженою дитиною знаходилась на окупованій території Харківської області до самого моменту деокупації, оскільки не мала можливості виїхати на підконтрольну Україні територію. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Слід зауважити, що невихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, зокрема перебування на тимчасово окупованій території, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин.

Вказане обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися як відсутність на роботі без поважних причин.

За наведених обставин колегія суддів погоджується, з висновком суд першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача про відсутність позивачки на службі у період з 13.06.2022 по 20.07.2022 без поважних причин.

Досліджуючи питання належного доведення до позивачки усного наказу керівництва про необхідність евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом Головного управління Національної поліції в Харківській області, слід вказати наступне.

Відповідно до частини 3 статті 4 Дисциплінарного статуту наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Так, з наданих начальником Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 та заступником начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 пояснень вбачається, що оскільки позивачка у період з 07.02.2022 по 12.06.2022 перебувала на лікарняному по вагітності та пологам повідомлення про необхідність евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути за місцем дислокації підрозділу після закриття лікарняного на виконання усного наказу ОСОБА_3 надіслано смс повідомлення за допомогою месенджера «WhatsApp».

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, оскільки у висновку службового розслідування, поясненнях не зазначено дати повідомлення позивачки про необхідність виходу на підконтрольну територію та виходу на службу, навіть відсутній скріншот такого повідомлення, водночас вказано, що з травня 2022 року ОСОБА_1 перестала виходити на зв`язок, відповідачем не доведено належне повідомлення позивачки про вказаний усний наказ.

Не надано і до суду апеляційної інстанції доказів доведення до відома ОСОБА_1 усного наказу ОСОБА_3 про необхідність евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути за місцем дислокації підрозділу після закриття лікарняного.

За встановлених у справі обставин, слід дійти висновку про безпідставність висновку відповідача щодо невиконання позивачем усного наказу про необхідність евакуюватися з окупованих територій та прибути до УПП в Харківській області ДПП для подальшого несення служби.

Також службовим розслідуванням не встановлено та відповідачем під час розгляду справи не надано доказів наявності у позивача можливості евакуюватися з окупованої території у період з 13.06.2022 по 20.07.2022, з урахуванням тієї обставини, що позивачка мала немовля, а місце де вона проживала з 27.02.2022 по 03.10.2022 (село Кругляківка Курилівської сільської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області) відносилось до територій, що тимчасово окуповані Російською Федерацією.

Особливістю спірних правовідносин є те, що вони виникли у період дії воєнного стану в Україні, а тому для правильного розв`язання цього спору необхідно, окрім загальних норм Дисциплінарного статуту, застосовувати і норми, що регулюють питання дисциплінарної відповідальності поліцейських у період дії воєнного стану, а саме розділ V Дисциплінарного статуту.

Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Згідно зі статтею 27 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

На підтвердження направлення позивачу виклику для надання письмових пояснень позивачем надано скріншоти повідомлень в месенджерах «Viber», «WhatsApp», «Telegram» від 02.07.2022. Однак, зі змісту останніх не вбачається отримання їх позивачкою.

Крім того, вказані виклики, навіть якщо вони були надіслані ОСОБА_1 , здійснені всупереч приписів статті 27 Дисциплінарного статуту, якою передбачено надання можливості поліцейському, який викликається, мати не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Так, обставини перебування с. Кругляківка (місце проживання позивачки на час виникнення спірних правовідносин) в окупації до 03.10.2022 та наявність у неї новонародженої дитини об`єктивно унеможливлювали оперативне прибуття позивача 04.07.2022 на підконтрольну Україні територію. А відтак, у спірних правовідносинах відповідачем не було забезпечено право ОСОБА_1 на надання пояснень.

Крім того, у висновках розслідування зазначено, що з травня 2022 року позивачка перестала виходити на зв`язок за номером телефону НОМЕР_1 , водночас повідомлення про виклик направлялись їй 02.07.2022 саме за вказаним номером, що є взаємовиключним.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі також Порядок № 893).

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5 розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Таким чином обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Разом з цим, висновок службового розслідування від 08.07.2022 не містить всі необхідні відомості та дані про поліцейського ОСОБА_1 , як того вимагає стаття 19 Дисциплінарного статуту НПУ та розділ VI Порядку № 893, зокрема, але не виключно: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у неї дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту НПУ.

Дисциплінарною комісією, а в подальшому і керівником у спірному наказі, при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, її ставлення до служби.

Колегія суддів наголошує, що норми Дисциплінарного статуту та Порядок № 893 зобов`язують дисциплінарну комісію та керівника враховувати вищевказані відомості щодо поліцейського, відносно якого проводиться службове розслідування, адже рішення про визначення поліцейському виду дисциплінарного стягнення повинно бути індивідуалізованим і ґрунтуватися на фактичних даних і матеріалах, зібраними під час розслідування.

Більше того, позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції за невихід на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, водночас, з досліджених матеріалів службового розслідування колегією суддів встановлено, що дисциплінарною комісією взагалі не досліджено питання поважності причин невиходу на службу ОСОБА_1 в розрізі її індивідуальних обставин, що свідчить про необґрунтованість висновків службового розслідування.

У цьому зв`язку колегія суддів акцентує, що правова оцінка правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на такому: (1) чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; (2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; (3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; (4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Між тим, колегія суддів вважає, що невстановлення дисциплінарною комісією таких обставин вказує на передчасність висновку про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, оскільки у даному випадку ключовим аспектом у доведеності порушення позивачем службової дисципліни є встановлення під час службового розслідування наявності/відсутності поважних причин невиходу на службу та/або невиконання вимог наказу керівництва та неприбуття до місця несення служби, що, у свою чергу, під час службового розслідування не з`ясовувалося.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зі змісту Присяги працівника поліції, за недотримання якої накладено на позивача дисциплінарне стягнення, слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі 804/6242/17.

Порушення Присяги слід розуміти, як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16.

Разом з цим, позивач, перебуваючи у відпустці по вагітності та пологам з 07.02.2022 по 12.06.2022 та опинившись на окупованій території з новонародженою дитиною, фактично не виконувала обов`язків поліцейського, а відтак і не могла допустити порушення службової дисципліни.

За приписами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті викладеного колегія суддів зазначає, що позивачем за наведених обставин не вчинені дії, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, а відповідачем, в свою чергу не доведено належними доказами наявність вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.07.2022 №362 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНГІ в Харківській області" та від 20.07.2022 №332 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції рядового поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0152513), поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 20.07.2022.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР № 114 від 29.07.1991 р. у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" (із змінами і доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Положеннями пункту 4 Порядку 100 визначено, зокрема, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24.12.1999 № 13 роз`яснено, що судам належить мати на увазі, що відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону розмір заробітної плати за працю на підставі трудового договору залежить від професійно-ділових якостей працівника, складності й умов виконуваної ним роботи, результатів останньої та господарської діяльності підприємства і що за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Так, з оскаржуваного наказу від 20.07.2022 № 332 о/с вбачається, що днем звільнення ОСОБА_1 є 20.07.2022. Отже, двома попередніми місяцями перед звільненням є червень 2022 року та травень 2022 року.

ГУНП в Харківській області надало до матеріалів справи довідку про доходи № 32 (а.с. 45), відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача станом на день звільнення складає 311,29 грн, що розраховано відповідачем з урахуванням вимог пункту 4 Порядку № 100.

Такий розмір середньоденної заробітної плати позивачем не заперечується.

Отже, враховуючи дату, з якої позивача звільнено зі служби (20.07.2022) та дату поновлення на посаді (01.03.2024), кількість днів затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2022 по 01.03.2024 становить 423 робочих дні.

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день прийняття рішення судом першої інстанції (20.07.2022 по 01.03.2024) складає 131675,67 грн (311,29 грн*423 дні).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поновлення на службі в поліції рядового поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 20.07.2022 року та стягнення на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 131675,67 грн.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності допустити рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що покладені в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі № 520/12224/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий С.П. Жигилій