Справа № 420/16173/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

08 липня 2024 року Справа № 420/16173/24 провадження №ЗП/280/103/24 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., перевіривши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих державі,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) в якій позивач просить суд:

- визнати дії ОСОБА_1 протиправними щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по службі ракетно-артилерійського озброєння на загальну суму 14275 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 75 копійок;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 14275 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 75 копійок по службі ракетно-артилерійського озброєння, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2015 року № 2422.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 у справі №420/16173/24 позовну заяву передано на розгляд Запорізькому окружному адміністративному суду за підсудністю.

02.07.2024 матеріали справи №420/16173/24 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Семененко М.О.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Необхідно звернути увагу на те, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на матеріали позову, слід зазначити, що факт завдання збитків державі відповідачем встановлено згідно з наказом командира військової частини від 01.10.2015 року №1963 "Про призначення службового розслідування по факту втрати особистої зброї молодшим сержантом ОСОБА_1 " та на підставі Акту службового розслідування.

Відповідно до наказу командира військової частини від 01.11.2015 №2422 вирішено притягнути молодшого сержанта ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності за втрату майна служби ракетно артилерійського озброєння у сумі 14275 грн.75 коп. з ПДВ.

Отже день, наступний за днем виявлення факту завдання шкоди, є початком відліку строку для звернення до суду, а саме 01.11.2015 з прийняттям рішення командира про притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України)

Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду і зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Тобто, вказаною нормою, передбачено присічний строк, протягом якої особа може бути притягнута до відповідальності, тоді як строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди, зазначеним Законом не встановлені, а встановлені саме ч. 5 ст. 122 КАС України.

Таким чином, у спірних правовідносинах строк звернення до суду з даним позовом становить місячний строк, який підлягає обчисленню з моменту виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди.

У той же час, із відповідним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 24.05.2024, тобто із суттєвим порушенням спеціального місячного строку на звернення до суду із даними позовними вимогами.

До позову додано клопотання про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами, в обґрунтування якого зазначено, що строк пропущено через неналежне виконання начальниками юридичної служби своїх функціональних обов`язків, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 №1092. Також зазначено про повномасштабне вторгнення 24.02.2022, як причину несвоєчасного звернення до суду із даними вимогами.

Водночас, неналежне виконання обов`язків посадовими особами суб`єкта владних повноважень, який звертається до суду, не може мати наслідком отримання процесуальних переваг у вигляді поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду, отже такі причини не є поважними.

Крім того, неналежне виконання функціональних обов`язків посадовою особою позивача встановлено наказом від 29.05.2021, проте, позов подано поза межами місячного строку звернення до адміністративного суду навіть після виявлення даного факту.

Що ж стосується посилання на повномасштабне вторгнення 24.02.2022, слід зазначити, що обставини, які зумовили наявність підстав для звернення до суду з даним позовом, виникли більше ніж за шість років до 24.02.2022, а тому повномасштабне вторгнення не може бути визнано об`єктивною причиною, яка перешкоджала своєчасному зверненню до суду.

Також безпідставиними є посилання позивача на вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки по-перше, у справах такої категорії не встановлено обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, а по-друге, позивач почав реалізовувати вказані заходи лише у квітні 2024 року, тобто більше ніж через вісім років після виникнення підстав для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже позивачу відповідно до ст. 123 КАС України необхідно звернутися до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даними вимогами, зазначивши інші причини, які перешкоджали вчасно звернутися до суду з даним позовом.

Крім того, в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України до позову не додано доказу оплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028,00 грн.

Отже, позивачу при зверненні до суду з даним позовом належало сплатити судовий збір в розмірі 3028,00 грн, проте, позивачем до позову не додано документів на підтвердження сплати судового збору в розмірі та порядку, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду належні докази сплати судового збору.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Верховний Суд в постанові від 08.05.2024 у справі № 240/17530/23 звертав увагу, що в адміністративних справах за позовом суб`єкта владних повноважень до суб`єкта приватного права мотивом звернення до суду є захист суспільного інтересу (прав необмеженої кількості осіб). Проте на відміну від оскарження особою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у випадку адміністративного позову до суб`єкта приватного права суд не визнає протиправними дії чи бездіяльність, не скасовує рішення суб`єкта приватного права.

Отже, заявлені позивачем як суб`єктом владних повноважень позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача, який є суб`єктом приватного права, не узгоджуються з приписами процесуального закону.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За вищенаведених обставин позов підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 241, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих державі, вказані у заяві Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного процесуального строку.

Залишити без руху позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих державі.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав та наданням доказів поважності причин його пропуску;

- доказів сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн.);

- позовної заяви та доказів її направлення іншим учасникам справи, у якій необхідно привести позовні вимоги у відповідність до мотивувальної частини даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунені у встановлений судом строк, суд повертає позовну заяву у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.О. Семененко