Справа № 592/1906/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 р.Справа № 592/1906/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Фоменко І.М., м. Суми, повний текст складено 12.06.24 року по справі № 592/1906/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції України

про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України, в якому просив суд скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Суми Департаменту патрульної поліції серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2024 у справі № 592/1906/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без задоволення. Постанову інспектора роти №1 батальйону УПП в Сумській області Ключника Сергія Анатолійовича серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2024 у справі № 592/1906/24 та постанову серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача є протиправними, оскільки ОСОБА_1 рухався на сигнал світлофора, що дозволяє рух, загальмував, так як на проїжджу частину вже ступили пішоходи, які вже почали переходити дорогу, таким чином, його транспортний засіб опинився за знаком 5.69 «Місце зупинки», фактично він не встиг закінчити маневр. Таким чином, позивач зрозумів, що вже в`їхав на перехрестя і, згідно Правил дорожнього руху, повинен закінчити маневр. Стоп-лінія була невидима, оскільки дорога була сильно засніжена. Після того, як пішоходи закінчили переходити дорогу, а на світлофорі для пішоходів загорілося червоне світло, він продовжив рух, закінчуючи проїзд регульованого перехрестя. Після цього його зупинили працівники патрульної поліції, повідомили, що він проїхав регульований пішохідний перехід на червоне світло. На думку позивача, він в`їхав на дане перехрестя на зелене світло світлофору, а отже, мав право закінчити маневр, пропустивши пішоходів і транспортні засоби, аби не створювати перешкод дорожньому руху. Судом першої інстанції не взято до уваги обставини в конкретній дорожній ситуації. Зокрема, поза увагою суду залишились дані щодо конкретної ділянки дороги, виду перехрестя та розташування транспортного засобу позивача на проїзній частині дороги. За таких обставин твердження про порушення позивачем Правил дорожнього руху України є безпідставним.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти №1 батальйону УПП в Сумській області Ключника С.А. серія ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510 грн., а саме за порушення п. 8.7.3е ПДР України, тобто проїзд на червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, що забороняють рух (а.с. 39).

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року, звернувся з позовом до суду.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 8.1а ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Приписами пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: а)зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ)жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д)жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Суми Департаменту патрульної поліції Ключника С.А. серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказаною постановою накладено на позивача адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, за проїзд через регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а також надаючи правову оцінку оспорюваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином у суб`єкта владних повноважень наявний обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

В цій справі, на виконання зазначеного обов`язку, суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис, який зазначений у пункті 7 оспорюваної постанови, на якому зафіксовано момент вчинення позивачем оспорюваного правопорушення.

З наданого відеозапису встановлено безпосередньо факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме - керуючи транспортним засобом MITSUBISHI д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 здійснив проїзд через регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора по просп. Свободи біля буд. 29/1 в м. Суми, порушуючи п. 8.7.3е Правил дорожнього руху - проїзд на червоний сигнал.

Довід апеляційної скарги, що позивач в`їхав на перехрестя, та згідно Правил дорожнього руху мав закінчити маневр, колегія суддів не приймає, оскільки з відеозапису встановлено, що транспортний засіб MITSUBISHI д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку перед світлофором, який регулює проїзд автомобілів через регульований пішохідний перехід. В цей час на світлофорі горів червоний сигнал, що забороняв рух автомобілів через регульований пішохідний перехід. Однак, позивач проігнорував вимоги ПДР України і розпочав рух автомобіля через регульований пішохідний перехід на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, а не завершував маневр, як зазначає позивач в апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова серії ЕНА № 1190220 від 04.01.2024 року прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2024 у справі № 592/1906/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2024 року по справі № 592/1906/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський