Справа № 160/5641/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2024 рокуСправа №160/5641/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5641/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної організації (установа, заклад) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів в частині,
29.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної організації (установа, заклад) Військова частина НОМЕР_2 , в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної організації (установи, закладу) військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 від 14.03.2023 про призначення службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_4 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Державної організації (установи, закладу) військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_5 від 24.04.2023 про результати службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_4 ).
Крім того, позивач просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, мотивуючи вказане отриманням від відповідача матеріалів службового розслідування лише 29.01.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Цією ж ухвалою поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою та встановлено позивачу п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позовну заяву разом з доказами на обґрунтування заперечень проти позовних вимог.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі 07.03.2024 доставлено до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи. Проте, станом на день ухвалення рішення у справі відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
За правилами ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 ОСОБА_1 мобілізований до лав Збройних Сил України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.02.2023 №71 ОСОБА_1 зарахований до списків Військової частини НОМЕР_2 з 15.02.2023 на посаду радіотелефоніста відділення штабу батальйону взводу зв`язку 1 механізованого батальйону, ВОС 4206640А.
08.03.2023 від командира Військової частини НОМЕР_2 надійшла доповідь про факт самовільного залишення розташування підрозділу (без зброї) військовослужбовцем військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 . Попередньо встановлено: 08.03.2023 о 13:00 під час перевірки особового складу в районі бойових дій АДРЕСА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Місцезнаходження невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №134 ОСОБА_1 вважається таким, що 08.03.2023 самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; останнього виключено з котлового забезпечення військової частини з 08.03.2023 та виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 08.03.2023.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2023 №5386 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 08.03.2023 солдатом ОСОБА_1 .
В ході службового розслідування було встановлено, що 08.03.2023 о 13:00 під час перевірки особового складу в розташуванні підрозділу І механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 в районі виконання бойових завдань в АДРЕСА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Зброя та боєприпаси військовослужбовця залишилися в підрозділі. Пошукові заходи позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки він не відповідав. На теперішній час вказаний вище військовослужбовець самовільно перебуває поза розташуванням військової частини НОМЕР_2 , його місцезнаходження невідоме.
За наслідками проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 24.04.2023.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2023 №9338 «Про результати службового розслідування» вирішено питання щодо притягнення або не притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкласти до його повернення на військову службу до військової частини НОМЕР_2 . Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 08.03.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі, та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі. Заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 направити копію матеріалів цього службового розслідування до органів досудового розслідування для прийнятні правового рішення, щодо порушення кримінального провадження за фактом, виявленим в ході проведення службового розслідування, протягом 10 діб з дати підписання наказу командира частини про затвердження його результатів.
Позивач, не погоджуючись із призначенням щодо нього службового розслідування та наказом, прийнятим за його результатами, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут №548-XIV).
Відповідно до ст. 3 Статуту № 548-XIV військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 9 Статуту № 548-XIV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 9 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Положеннями ст. ст. 26, 27 Статуту № 548-XIV передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.
Відповідно до ст. 49 Статуту № 548-XIV військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статей 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608).
Пунктом 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Передбачено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Із матеріалів справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2023 №5386 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 08.03.2023 солдатом ОСОБА_1 .
Вказаним службовим розслідуванням було встановлено, що 08.03.2023 о 13:00 під час перевірки особового складу в розташуванні підрозділу І механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 в районі виконання бойових завдань в АДРЕСА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Зброя та боєприпаси військовослужбовця залишилися в підрозділі. Пошукові заходи позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки він не відповідав. На теперішній час вказаний вище військовослужбовець самовільно перебуває поза розташуванням військової частини НОМЕР_2 , його місцезнаходження невідоме.
Таким чином, солдат ОСОБА_1 з 08.03.2023 по теперішній час незаконно, в умовах воєнного стану, перебуває поза межами військової частини НОМЕР_2 тривалістю понад 10 (десять) діб.
За висновками службового розслідування, у діях військовослужбовця солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2023 №9338 «Про результати службового розслідування» вирішено відкласти питання притягнення солдата ОСОБА_1 до відповідальності до його повернення на військову службу військової частини НОМЕР_2 .
Обставини відсутності позивача на службі з 08.03.2023 позивачем не заперечуються.
Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Крім того, слід вказати, що відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Частиною 3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Отже, службове розслідування у будь-якому випадку не може тривати більш ніж 2 місяці.
Згідно абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Із матеріалів справи встановлено, що факт залишення позивачем місця служби, на підставі якого призначено службове розслідування, відбувся 08.03.2023, службове розслідування призначено наказом від 14.03.2023, у свою чергу акт службового розслідування поданий командиру військової частини 24.04.2023.
Таким чином, строки проведення службового розслідування відповідачем дотримано.
Стосовно порушень Порядку проведення службового розслідування № 608 в частині складу осіб, що брали в ньому участь, ініціювали вказане службове розслідування, суд зазначає наступне.
Так, пунктом 12 розділу ІІІ Порядку № 608 передбачено заборону проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Таким чином, службове розслідування стосовно військовослужбовця рядового складу може бути проведено на підставі наказу однією особою (в тому числі, особисто командиром (начальником), прямим командиром (начальником) або військовослужбовцем сержантського (старшинського) складу) чи у складі комісії з проведення службового розслідування.
Судом встановлено, що службове розслідування стосовно позивача проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2023 №5386, комісією у складі: голови комісії старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу підполковника ОСОБА_2 , членів комісії заступника командира з морально-психологічного забезпечення роти вогневої підтримки І мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_3 та офіцера-психолога реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 .
Визначений склад комісії, що проводила службове розслідування стосовно позивача, не порушує заборон, встановлених пунктом 12 розділу ІІІ Порядку № 608.
Щодо складу комісії також слід зазначити, що наведена норма пункту 12 розділу ІІІ Порядку № 608 не визначає обов`язкового включення прямого керівника позивача до складу дисциплінарної комісії.
Щодо посилань позивача на порушення Порядку № 608 під час проведення службового розслідування в частині не ознайомлення позивача із наказом про призначення службового розслідування та наказом за результатами проведеного розслідування, суд зазначає наступне.
Пунктом 3 розд. IV Порядку № 608 передбачено права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
З метою забезпечення вказаних прав військовослужбовця пунктом 2 розд. IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зокрема, наділені правом: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Дійсно, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача із оспорюваними наказами, втім, враховуючи суть обставин, щодо яких проводилося службове розслідування, а саме відсутність позивача на службі з 08.03.2023, відсутність з ним зв`язку, що ним не заперечується, суд вважає посилання позивача на недотримання вказаних вимог Порядку № 608 безпідставними.
Разом з тим, судовим розглядом не встановлено фактів відмови позивачу з боку відповідача у реалізації вказаних прав, передбачених пунктом 3 розділу IV Порядку № 608.
Стосовно інших доводів, які стосуються суті вчиненого позивачем порушення, щодо якого проводилось службове розслідування, та обставини вчинення якого зафіксовані у акті службового розслідування, суд зазначає наступне.
Так, акт службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновки службового розслідування є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення, відтак, не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 КАС України, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02.10.2019 у справі № 821/2137/15-а, від 31.05.2022 у справі № 280/5247/20.
Рішеннями, які створюють для особи правові наслідки, є рішення, якими посадова особа, яка призначила службове розслідування, у встановленому порядку за наявності підстав вживає адміністративних та організаційних заходів, чи ініціює питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Оспорюваний позивачем наказ про результати службового розслідування може бути підставою для подальшого прийняття рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, однак, сам по собі таким рішенням не є. Оцінка акта службового розслідування, в тому числі й оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ньому висновків, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, оспорювані позивачем накази про призначення службового розслідування та про його результати, самі по собі не створюють безпосередньо для позивача будь-яких правових наслідків в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, щодо призупинення виплати позивачу грошового забезпечення, встановленого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2023 №9338 «Про результати службового розслідування», суд зазначає наступне.

Як встановлено зі змісту пункту 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2023 №9338 «Про результати службового розслідування» помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 08.03.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі, та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема за невихід на службу (навчання) без поважних причин за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до п. 15 Розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Факт відсутності позивача на службі з 08.03.2023 встановлено за результатами службового розслідування та не заперечується позивачем у поданому позові.

Відтак, у відповідача були наявні підстави для призупинення виплати грошового забезпечення за місяці відсутності на службі.

Таким чином, відсутність порушення прав позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності таких дій та рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної організації (установа, заклад) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів в частині, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 06.05.2024.

Суддя О.В. Царікова