Справа № 473/2062/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 473/2062/24
Перша інстанція: суддя Ротар М.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась із позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 165-1 КУпАП та за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП від 11 квітня 2024 року.

В обґрунтування позову вказувала, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 11 квітня 2024 року на неї, за результатами розгляду протоколів №184 від 01 квітня 2024 року та № 182 від 01 квітня 2024 року та акту документальної позапланової перевірки від 29.03.2024 року №5100/14-29-24-04-04/, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 165-1 КУпАП та п. 1 частини другої ст. 6 та пункт 2 частини першої статті 7, частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-УІ.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що книга обліку доходів та витрат у паперовому вигляді або в електронній формі реєструється в контролюючому органі, а отже відповідачу достеменно було відомо про відсутність її реєстрації у період з 11.12.2017 по 31.12.2017.

Також апелянт вказує, що у протоколі №184 від 01.04.2024 про адміністративне правопорушення зазначена дата правопорушення 11.12.2017, тобто з моменту вчинення правопорушення до моменту складання протоколу пройшло 7 років і 5 місяців.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 29.03.2024 року головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Миколаївській області був складений Акт №5100/14-29-04/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 11.12.2017 по 19.02.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11.12.2017 по 19.02.2018 роки.

З вказаним актом позивач була ознайомлена 01.04.2024 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .. При цьому в Акті міститься відмітка про те що позивач ОСОБА_1 зауважень до акту не має.

На підставі вказаного Акту - 01 квітня 2024 року головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Миколаївській області Коломієць Д.Г. складено протокол №184 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за .ч.1 ст. 165-1 КУпАП, а саме порушення порядку нарахування єдиного внеску на державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме занижений єдиний внесок на загальну суму 8985,45 грн. частини першої статті 165-1 КУпАП, пункт 1 частини 2 статті 6, пункт 2 частини 1 статті 7, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове соціальне страхування».

На підставі Акту - 01 квітня 2024 року головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Миколаївській області Коломієць Д.Г. складено протокол №182 про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-1 КУпАП, а саме не ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму облік, а саме ведення Книги обліку доходів та витрат за період з 11.12.2017 по 31.12.2017, чим порушено ч.1ст.164-1 КУпАП.

Постановою від 11 квітня 2024 року заступника начальника ГУДПС у Миколаївській області ОСОБА_2 на підставі протоколів від 01 квітня 2024 року №182,184 та доданого до них Акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.03.2024 № 5100/14-29-2404/ накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн, за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, а саме: за порушення частини першої статті 165-1 КУпАП №8073-Х від 07 грудня 1984 року 9із змінами та доповненнями), пункт 1 частини другої статті6, пункт 2 частини1 статті 7, частини 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464 «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, з урахуванням приписів абз. 2 статті 36 КУпАП про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що всі факти встановлені судом у сукупності не викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень суд вважає законним і обґрунтованим та таке що базується на перевірених фактах.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ч. 1. Ст. 164-1 КУпАП відповідальність настає у разі неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, не ведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 165-1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

При цьому, ч. 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу, що норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права «триваючими» визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Тобто, триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, зокрема не нарахування та несплата єдиного внеску.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2020 у справі № 345/4368/16-а.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення контролюючим органом заниження платником податку суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок можливе лише при проведенні документальної перевірки такого суб`єкта господарювання, оскільки під час її проведення ним вивчаються та аналізуються первинні документи, що складаються в процесі господарської діяльності суб`єкта господарювання та зберігаються безпосередньо на підприємствах, установах, організаціях,

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у протоколі №184 від 01.04.2024 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП вказано, що датою і часом вчинення правопорушення є: 11.12.2017, яке виявлено 29.03.2024 (а.с. 10).

При цьому, відповідно до акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.03.2024 №5100/14-29-24-04/ НОМЕР_1 (а.с. 14-27) встановлено порушення порядку нарахування та обчислення сплати єдиного внеску здійснено в період з 11.12.2017 по 31.12.2017 (а.с. 24 зворот), отже вказане порушення є триваючим.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно пропущення відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки строк притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення необхідно враховувати з дня його виявлення.

Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ухвалена 11.04.2024, тобто у межах двомісячного строку, який починає своє обчислення з дня виявлення правопорушення 29.03.2024.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що книга обліку доходів та витрат у паперовому вигляді або в електронній формі реєструється в контролюючому органі, а отже відповідачу достеменно було відомо про відсутність її реєстрації у період з 11.12.2017 по 31.12.2017, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 11.04.2024 вбачається, що позивача притягнуто за порушення ч.1 ст. 165-1 КУпАП, яка передбачає порушення порядку нарахування єдиного внеску на державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 286, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року у справі № 473/2062/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 09.07.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький