Справа № 727/4215/24
Суддя: Одовічен Я. В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4215/24
Провадження № 2-адр/727/2/24
08 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Гелка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Лозовського Олександра Володимировича, Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувала справа №727/4215/24 за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Лозовського Олександра Володимировича, Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.06.2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасувано постанову серії ЕНА №1816872 від 03.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрито.

02.07.2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення по справі №727/4215/24 про стягнення з інспектора відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Лозовського Олександра Володимировича, Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви у відсутності позивача та її відсутності. Просить ухвалити додаткове рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання на заяву про розподіл витрат, в якому просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу. Клопотання обґрунтоване тим, що у поданій заяві представник позивача не навів жодних обґрунтувань із посиланням на приписи ст. 134 КАС України, а лише обмежився наданням копій звіту про наданні послуги, договору про надання юридичної (правничої) допомоги та квитанцій до прибуткового касового ордеру.

Вказав, що вказана справа являється справою незначної складності, оскільки стосується факту порушення ПДР України, які мають знати та дотримуватися усі учасники дорожнього руху, згідно приписів ПДР України та Закону України «Про дорожній рух», а її розгляд було проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Вказаний адвокатом час являється явно завищеним, враховуючи складність

справи та зміст поданих заяв, зокрема позовної, де фактично цитуються норми КУпАП та наводиться лише одна фактична підстава відсутність доказів. Обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт обмежується фактично лише підготовкою заяв незначної складності, при цьому останній не приймав участь у розгляді справи, а тому вказана послуга щодо представництва інтересів в суді носить сумнівний характер. Вказаний позов немає ціни, а відтак не є майновим, а тому значення справи для позивача є формальним, оскільки сума штрафу, згідно оскаржуваної постанови, складає лише 340 грн., при цьому інкриміноване позивачу порушення є дрібним та носить масовий та системний характер у суспільстві, а відтак не впливає жодним чином на репутацію позивача та не викликає особливого публічного інтересу до справи.

Враховуючи викладене, заявлена представником позивача вартість години роботи у

розмірі 1000 грн. являється явно завищеною для відповідної категорії справ справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, вci судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до постанови КМУ № 730 від 16.09.15 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Тобто суб`єктом владних повноважень у даному випадку являється ГУНП у Вінницькій області.

При цьому, представник позивача просить стягнути витрати з інспектора відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Лозовського Олександра Володимировича та відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, які являються посадовою особою та відокремленим територіальним підрозділом ГУНП у Вінницькій області.

Таким чином, заявлені вимоги представника позивача не можуть бути задоволені.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання щодо однієї із позовних вимог, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи положення ч.3 ст.252 КАС України, розгляд заяви здійснено в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п.1 ч.3 ст.132 КАС України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома).

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд наголошує, що ст.134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч.5 ст.134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява № 34884/97, п. 30). У пункті 269 рішення у цій справі Судом зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем подано: договір про надання юридичної (правової) допомоги від 12.02.2023 року, який укладений між адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери», в особі керуючого партнера Поляк Марії Володимирівни та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до звіту (акту) про надання послуг у зв`язку із розглядом справи №727/4215/24 (в суді першої інстанції) від 26.06.2024 року, ОСОБА_1 в суді першої інстанції надано наступні види та обсяги правової допомоги: 11.04.2024 року підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Ознайомлення з матеріалами справи. Підготовка позовної заяви 03 години; 16.05.2024 року представництво інтересів у суді 00 год. 30 хв.; 06.06.2024 року підготовка клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника 00 год. 30 хв.; 12.06.2024 року ознайомлення із відзивом на позовну заяву. Підготовка відповіді на відзив 01 годину; 12.06.2024 року опрацювання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та підготовка заперечення на клопотання. Загальна сума наданих ОСОБА_1 послуг становить 6000 гривень.

Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги №105/1/24, сторони погодили внести зміни до пункту 3.1 договору, виклавши його в наступній редакції: «Винагорода за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням становить 1000 гривень за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу.»

Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Представник відповідача до суду надавав клопотання на заяву про розподіл судових витрат, в якому просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи докази, надані позивачем на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вищенаведені документи можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. 00 коп.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідачі по справі - інспектор відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Лозовський Олександр Володимирович та Відділ поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області не є суб`єктами владних повноважень то судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити частково та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що розташоване у м.Вінниця, вул.Театральна, 10, на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 252, 255 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача задовольнити частково.

Стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (ЄДРПОУ - 40108672), що розташоване у м.Вінниця, вул.Театральна, 10, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Одовічен Я.В.