Справа № 200/645/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року справа №200/645/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Логойда Т.В.), складеного у повному обсязі 04 березня 2024 року, у справі № 200/645/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невидачі адвокату ОСОБА_1 довідки ОК-5 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його звернення від 02.02.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві видати адвокату ОСОБА_1 довідку ОК-5 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його звернення від 02.02.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невидачі ОСОБА_1 довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України в м. Києві видати ОСОБА_1 довідку форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що заява про надання згоди на розголошення інформації з обмеженим доступом підписана ОСОБА_2 28 листопада 2023 року, при цьому невідомо чи знаходилась вона у цей час за кордоном, що свідчить до те, що адвокат не мав доступу до оригіналів документів, копії яких завірив та ставить під сумнів факт укладення договору особисто третьою особою.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/645/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

28.11.2023 року між позивачем - адвокатом ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5159, видане 30.08.2018 року) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як клієнтом підписано договір про надання правової допомоги, згідно з умовами якого адвокат зобов`язався надати клієнту послуги в сфері права; представляти права та законні інтереси клієнта в органах Пенсійного фонду України та всіх його територіальних відділеннях, з правом зокрема підпису та подання заяви про отримання довідки ОК-5, доступу до конфіденційної інформації щодо пенсійного забезпечення клієнта; отримувати виписки, довідки, витяги, у тому числі, але не виключно, з державного реєстру пенсійного забезпечення громадян, довідки ОК-5; ставити підписи на документах від імені клієнта. Договір діє з моменту підписання до повного виконання взятих на себе зобов`язань.

28.11.2023 року, на підставі договору про надання правової допомоги, оформлено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1304312, в якому в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено, зокрема: «Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві».

28.11.2023 року ОСОБА_2 підписано заяву про надання згоди на розголошення інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації, таємниці лікування, персональних даних, банківської таємниці, пенсійної інформації). В заяві зазначено: «До будь-якої заінтересованої установи (державного органу, організації). Адвокату ОСОБА_1 , Свідоцтво на право адвокатської діяльності Серії ДН № 5159 від 30.08.2018».

28.11.2023 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з адвокатським запитом (запит від 28.11.2023 року № 04/11), в якому просив видати йому як представнику його клієнта - застрахованої особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (на підставі договору про надання правової (правничої) допомогу від 28.11.2023 року№ б/н) довідку за формою ОК-5. Зазначену довідку просив видати з печаткою та підписами на кожному аркуші та з урахуванням того, що документи будуть віддаватися на апостилювання.

До адвокатського запиту він додав: згоду на обробку персональних даних (підписану власноручно ОСОБА_2 ); договір про надання правової (правничої) допомоги від 28.11.2023 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1304312, виданий 28.11.2023 року; завірену копію свідоцтва на здійснення адвокатською діяльністю; завірені копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків застрахованої особи ОСОБА_2 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.01.2024 року № 260-0704-8/18421 його повідомлено про те, що отримати індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5 (в паперовій формі) він як представник застрахованої особи ОСОБА_2 має можливість, звернувшись особисто за будь-якою з адрес Головного управління (зазначені адреси та години прийому).

02.02.2024 року позивач особисто прибув до зазначеного органу Пенсійного фонду України зі всіма необхідними документами за однією із запропонованих адрес (як пояснив позивач, прибув за адресою: АДРЕСА_1 ) з метою отримання індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 (в паперовій формі).

Особисте прибуття позивача до органу Пенсійного фонду України підтверджується талоном на прийом для видачі довідок з реєстру застрахованих осіб (ОК-5, ОК-7, Додаток-9) (талон № 23).

Як пояснив позивач в позові, того ж дня, після отримання талону, він підписав заяву, що була надана спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Між тим, після цього його усно повідомили, що видавати нічого не будуть, оскільки він не надав оригінали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податків застрахованої особи чи нотаріальні копії цих документів. Пояснили, що якщо би ОСОБА_2 мала реєстрацію у м. Києві, то тоді би оригінали чи нотаріально завірені копії її документів не вимагали, а згідно з паспортом вона зареєстрована у Запорізькій області, що частково окупована, тому ОСОБА_2 не має право отримати довідку ОК-5, не прописавшись на підконтрольній українській владі території.

Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Того ж дня позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві скаргу (скарга від 02.02.2024 року № ВЕБ-26002-Ф-С-24-019021), в якій описав наведені обставини, просив пояснити чому йому відмовлено в наданні довідки.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції та зазначає наступне.

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначені Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562.

Відповідно до п. 2 розд. V цього Положення інформація з Реєстру застрахованих осіб надається безоплатно Пенсійним фондом України та територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій та/або електронній формі.

Згідно з п. 6 розд. V цього Положення інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, зокрема індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.

Додатком 4 до цього Положення є індивідуальні відомості про застраховану особу - форма ОК-5.

Пунктом 8 розд. V цього Положення визначено, що інформація з Реєстру застрахованих осіб надається територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій формі:

застрахованій особі особисто при пред`явленні паспорта (іншого документа, що посвідчує особу), документа, який підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, або свідоцтва про загальнообов`язкове соціальне страхування чи пенсійного посвідчення;

у разі якщо застрахованою особою є неповнолітня або недієздатна особа чи особа, цивільна дієздатність якої обмежена, - батькам, опікуну, піклувальнику (законному представнику), представнику закладу, який здійснює опіку та піклування, при пред`явленні документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду України ідентифікувати застраховану особу та її законного представника чи піклувальника або представника закладу, який здійснює опіку та піклування, а також документів, що підтверджують статус законного представника застрахованої особи чи її піклувальника або представника закладу, який здійснює опіку та піклування (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо);

представнику застрахованої особи чи страхувальника - при пред`явленні документів, що посвідчують особу представника та її повноваження діяти від імені особи, яку він представляє, а також засвідчених копій документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду України ідентифікувати застраховану особу, страхувальника.

Пунктом 10 розд. V цього Положення визначено, що інформація з Реєстру застрахованих осіб, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, його сімейний стан, інформацію про інвалідність (групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань), матеріальний стан, адресу, дату і місце народження, місце проживання та перебування, надається виключно особі, якої вони стосуються (уповноваженій нею особі), а також у випадках, передбачених законами.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Згідно з п.п. 1, 2 та 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

- представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.ч. 1 та 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до п. 4, п.п.п45.4 п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, що затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. Ордер містить назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що: по-перше, статус особи як адвоката підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України; по-друге, повноваження представника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналами (або посвідченими адвокатом копіями) одного з таких документів як:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Позивачем як адвокатом та представником застрахованої особи складено адвокатський запит, який відповідав вимогам законодавства, крім того особисто дотримано порядок звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для отримання інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідки форми ОК-5), а саме: пред`явленні документи, що посвідчують особу представника та її повноваження діяти від імені особи, яку він представляє, а також засвідчені копії документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду України ідентифікувати застраховану особу.

За таких обставин територіальний орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був видати йому інформацію з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідку форми ОК-5).

Недотримання відповідачем такого обов`язку призвело до порушення права позивача як адвоката на отримання інформації та документів, що стосуються його клієнта.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 200/645/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 200/645/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць