Справа № 280/4141/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Справа № 280/4141/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром та невиплати нарахованих: доплати до пенсії у розмірі 2000 гривень, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; щомісячної індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14 (далі коефіцієнт збільшення) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; щомісячної індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197, починаючи з 01.03.2023, нарахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсій і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», а також індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, щомісячно, починаючи з 01.03.2024, нарахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»;

- зобов`язати відповідача виплачувати: щомісячно доплату до пенсії у розмірі 2000 гривень, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з часу припинення її виплати, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; щомісячно, починаючи з 01.03.2022, індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14, нараховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; щомісячно, починаючи з 01.03.2023, індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197, нараховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсій і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром; щомісячно індексацію пенсії, починаючи з 01.03.2024, із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, нараховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження її максимальним розміром, виходячи із розміру 82% грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 09 липня 2021 року № 33/28-1496 без обмеження зазначених вище пенсійних виплат максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за вислугу відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ). Судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано протиправними дії / бездіяльність Управління при визначенні розміру пенсії позивача, у тому числі щодо обмеження пенсії максимальним розміром, невиплати індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова №118) та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсій і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168), а також щомісячної доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 (далі - Постанова №713). З 01.03.2024 відповідач провів індексацію пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова №185), що не вплинуло на розмір пенсійної виплати, оскільки відповідач обмежив максимальний розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії Управління протиправними, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка встановлювала максимальний розмір пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними, а тому відсутні правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22.05.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що вимоги щодо обмеження максимального розміру пенсії зазначено в Прикінцевих та Перехідних положеннях Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI), який визначає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.01.2024 складає 2361,00 грн. Отже максимальний розмір обмеження пенсії складає 30945,29 грн, розмір пенсії позивача 23610,00 грн. Розмір пенсії позивача менше ніж максимально встановлений, при розрахунку пенсії обмеження не застосовувалось. Зазначає, що позивачеві нараховується індексація за 2023 та 2024 роки. Вказує, що розмір пенсії позивача переглядався після 01.03.2018, а саме з 01.12.2019 у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, і розмір пенсії позивача після перегляду (перерахунку) збільшився більше ніж на 2000 грн, у позивача відсутнє право на отримання щомісячної доплати згідно вимог Постанови №713. Також з посиланням на постанову Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №553/4276/16-а звертає увагу на пропуск строку звернення до суду з даним позовом. Просить у задоволенні позову відмовити.

27.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не визнає заперечення на позов, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства та судовим рішенням щодо пенсійного забезпечення позивача, які набрали законної сили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні та з 30.12.2005 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, обчислену з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 у справі №280/4839/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, зобов`язано Управління провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром відповідно до довідки МВС України № 22/6-1881 від 07.05.2021, з 19.11.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №280/311/22, яке набрало законної сили 10.06.2022, зобов`язано Управління здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 грудня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, та в подальшому вважати цей показник сталим.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2022 у справі №280/386/22, яке набрало законної сили 28.09.2022, зобов`язано Управління здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше сплачених сум) основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ на підставі довідки від 19.07.2021 №33/28-1496 про грошове забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №280/6956/22, зобов`язано Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням виплачених сум, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року, зазначених в довідці, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 19 липня 2021 року № 33/28-1496.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №280/6956/22 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №280/7439/23, яке набрало законної сили 22.02.2024, зобов`язано Управління поновити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, передбачену Постановою №713; а також виплатити ОСОБА_1 індексацію пенсії в розмірі 3 186,26 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2022, нараховану відповідно до Постанови №118, а також індексацію пенсії в розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2023, нараховану відповідно до Постанови №168.

05.04.2024 позивач звернувся до Управління із заявою, в якій просив виплачувати, без обмеження максимальним розміром, з 01.03.2024 індексацію до пенсії, встановлену Постановою №185 у встановленому розмірі.

За результатами розгляду заяви, Управління листом від 19.04.2024 повідомило, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/6956/22 Головним управлінням у серпні 2023 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 19 липня 2021 року № 33/28-1496, без обмеження максимального розміру з урахуванням раніше виплачених сум. Рішення суду виконано Головним управлінням в межах покладених зобов`язань, Пенсію встановлено без обмеження максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок пенсії, тобто на 01.12.2019. Згодом, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/7439/23, Головним управлінням у березні поточного року в межах покладених зобов`язань проведено нарахування до пенсії позивача щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до Постанови №713, з моменту її припинення та нарахована індексація пенсії в розмірі 3186,26 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2022 відповідно до Постанови №118, а також індексація пенсії в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2023 відповідно до Постанови №168. Що стосується індексації пенсії відповідно до Постанови №185, то позивачу з 01.03.2024 проведено індексацію пенсії у максимальному розмірі, пунктом 3 якої передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку (індексації) не може перевищувати 1500 грн. Пенсія на теперішній час обчислена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства та зобов`язань, покладених рішеннями суду у справах №280/6956/22 та №280/7439/23.

З розрахунку пенсії позивача станом на квітень 2024 року вбачається, що пенсія позивача обчислена з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення, у складі пенсії позивача нарахована індексація базового ОСНП 2022 3186,26 грн, індексація базового ОСНП 2023 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 1500,00 грн, щомісячна доплата відповідно до Постанови №713 2000 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) 30 945,29 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн

Позивач вважає, що відповідач протиправно обмежив пенсію позивача максимальним розміром, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частиною 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним Законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, є Закон № 2262-ХІІ.

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №911-VIII від 24 грудня 2015, чинній з 01 січня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Законом № 1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/16973/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 23 червня 2020 року у справі № 686/24928/16-а, від 09 лютого 2021 року у справі №1640/2500/18 та від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить до висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 рок у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20, від 02 серпня 2022 року у справі № 240/1369/21 тощо.

Відповідно до статті 64 Закону №2262-XII (застосовується з 1 березня 2022 року) у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Частина 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачає, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Постановою №185 встановлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796 (пункт 1 Постанови №185).

Підпунктом 1 пункту 2 Постанови №185 установлено, що з 1 березня 2024 р.:

1) розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2023 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та перерахунку пенсії відповідно до зазначеного Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.

Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно з пунктом 3 Постанови №185 установлено, що:

у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Отже, з 01.03.2024 пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, підлягають збільшенню із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, з урахуванням індексації попередніх періодів (2022 та 20223 роки) та щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови №713.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.01.2024 у справі № 160/17347/22, обмеження щодо проведення індексації пенсії в межах максимального розміру, для осіб, які отримують пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, не застосовується як таке, що суперечить Закону № 2262-ХІІ та Рішенню Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

За встановленими обставинами справи, з 01.03.2024 пенсія позивача обчислена з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення, у складі пенсії позивача нарахована індексація базового ОСНП 2022 3186,26 грн, індексація базового ОСНП 2023 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 1500,00 грн, щомісячна доплата відповідно до Постанови №713 2000 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) 30 945,29 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн

Відповідач жодним чином не обґрунтовує наявність законних підстав для обмеження розміру пенсії позивача на рівні 23 610,00 грн та її невиплати в нарахованому розмірі - 30 945,29 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обмеження відповідачем розміру пенсії позивача з 01.03.2024, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу: щомісячно доплату до пенсії у розмірі 2000 гривень, встановлену Постановою №713, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; щомісячно, починаючи з 01.03.2022, індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14, нараховану відповідно до Постанови №118 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; щомісячно, починаючи з 01.03.2023, індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197, нараховану відповідно до Постанови №168 без обмеження її максимальним розміром, суд звертає увагу, що обов`язок відповідача щомісячно виплачувати позивачу доплату до пенсії відповідно до Постанови №713, а також виплатити, починаючи з 01.03.2022, індексацію пенсії відповідно до Постанови №118, та, починаючи з 01.03.2023, індексацію пенсії відповідно до Постанови №168, встановлено судовим рішенням у справі №280/7439/23.

При цьому, у позовній заяві позивач посилається на те, що рішення суду у справі №280/7439/23 виконано Управлінням неналежним чином, оскільки відповідні виплати не здійснені у повному обсязі внаслідок обмеження максимального розміру пенсії.

Необхідно зауважити, відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до положень статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині 1 статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у вищезазначеній статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, наведеними нормами чинного процесуального законодавства визначено особливий процесуальний порядок оскарження дій та рішень, вчинених на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Суд зазначає, що рішенням суду у справі №280/7439/23 було зобов`язано Управління саме виплачувати позивачу щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, передбачену Постановою №713; а також виплатити позивачу індексацію пенсії в розмірі 3 186,26 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2022, нараховану відповідно до Постанови №118, а також індексацію пенсії в розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2023, нараховану відповідно до Постанови №168.

Отже, якщо позивач вважає, рішення суду у справі №280/7439/23 виконується неналежним чином, зокрема, не здійснюється виплата щомісячно доплати до пенсії відповідно до Постанови №713, не здійснюється виплата щомісячно, починаючи з 01.03.2022, індексації пенсії відповідно до Постанови №118, а також не здійснюється виплата щомісячно, починаючи з 01.03.2023, індексації пенсії відповідно до Постанови №168, то він повинен був звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 27.11.2018 у справі №520/11829/17 та від 25.08.2020 у справі №235/7358/16-а, статті 382-383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Крім того, також слід зауважити, що за обставинами даної справи у спірних правовідносинах позивач звертався до відповідача із заявою про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром саме з 01.03.2024 з урахуванням Постанови №185, жодне інше питання позивачем у заяві від 05.04.2024 не порушувалось.

Отже, в межах даної справи вищенаведені позовні вимоги заявлені безпідставно.

Водночас, суд зважає на те, що за обставинами даної справи судом встановлено, що Управління неодноразово допускало порушення прав позивача при визначенні розміру належної йому до виплати пенсії, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вірним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату пенсії позивачу, з урахуванням раніше визначеного розміру пенсії на підставі рішень судів у справах №280/4839/21, №280/311/22, №280/386/22, №280/6956/22, №280/7439/23, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою № 185, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, відсутні підстави для зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію, оскільки така вимога спрямована на майбутнє, водночас, судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Суд відхиляє посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №553/4276/16-а як нерелевантні, оскільки у справі №553/4276/16-а спірні правовідносини стосувались наявності права на перерахунок пенсії у зв`язку із виданням Міністром оборони України наказів №377 від 28.07.2008 та №814 від 27.11.2013. Водночас, у даній справі спірним є питання щодо наявності у позивача права на отримання з 01.03.2024 пенсії з урахуванням суми індексації, передбаченої Постановою №185, без обмеження максимальним розміром.

Інші посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, здебільшого не стосуються обставин даної справи, а також зводяться до викладення аргументів щодо незгоди зі сталою судовою практикою у справах, пов`язаних з перерахунком пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ. Такі доводи відповідача не є визначальними для правильного вирішення даної справи та не вимагають оцінки суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем обґрунтовані судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати з 01.03.2024 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, з обмеженням її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, з урахування раніше визначеного розміру пенсії на підставі рішень судів у справах №280/4839/21, №280/311/22, №280/386/22, №280/6956/22, №280/7439/23, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 10.07.2024.

Суддя М.О. Семененко