Справа № 260/3770/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/3770/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Хустської окружної прокуратури (вул. 900-річчя Хуста, буд. 16, м. Хуст, Хустський район, Закарпатська область, 90401) в інтересах держави до Іршавської міської ради Закарпатської області (пл. Народна, буд. 2, м. Іршава, Іршавський район, Закарпатська область, 90100, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент культури Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, буд.4, м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпатська область, 88008, ), Міністерство культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, буд. 19, м. Київ, Київська область, 01601, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Хустської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави до Іршавської міської ради Закарпатської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Міністерства культури та інформаційної політики України, в якому просить: 1. Визнати протиправною бездіяльність Іршавської міської ради Закарпатської області щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини. 2. Зобов`язати Іршавську міську раду Закарпатської області утворити у складі виконавчих органів ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Хустською окружною прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини та встановлено, що він не створений відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Позивач вказує, що орган місцевого самоврядування в особі Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області зобов`язаний створити у своєму складі спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини.

Хустською окружною прокуратурою надсилався лист відповідачу з запитом про надання інформації щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини. Проте з відповіді Іршавської міської ради слідує, що порушення є не усунутим.

Позивач вказує, що Іршавська міська рада Хустського району Закарпатської області допустила протиправну бездіяльність, оскільки не створила спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 10 червня 2024 року, а також копію адміністративного позову в електронному вигляді було надіслано відповідачу на офіційну адресу електронної пошти, та доставлено в електронний кабінет 10.06.2024 року відповідно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24 червня 2024 року до суду від представника Міністерства культури та інформаційної політики України надійшли письмові пояснення у справі. Вказує, що Іршавська міська рада не зверталася до Міністерства культури та інформаційної політики України щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини. З огляду на це, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Третя особа - Департамент культури Закарпатської обласної державної адміністрації - правом подання пояснень на позовну заяву не скористалася.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Іршавська міська рада Хустського району Закарпатської області є органом місцевого самоврядування, зареєстрованим 21.08.1995 як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

16.02.2024 року Хустська окружна прокуратура звернулася до Іршавської міської ради Хустського Закарпатської області із запитом щодо виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» в частині створення спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини.

Згідно з відповіддю Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області від 26.02.2024 року уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини не утворювався. Міська рада не зверталася до Міністерства культури та інформаційної політики щодо погодження утворення такого органу.

16.02.2024 року Хустська окружна прокуратура звернулася до Департаменту культури Закарпатської обласної адміністрації із запитом щодо надання інформації про надходження від Іршавської міської ради Хустського району звернення щодо погодження та/або переадресування до Міністерства культури та інформаційних технологій України про створення у структурі міської ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та вжиття Департаментом будь-яких заходів щодо додержання органами місцевого самоврядування законодавства у вказаних питаннях охорони культурної спадщини.

Згідно з відповіддю Департаменту архітектури Закарпатського обласної військової адміністрації від 28.02.2024 року №01-12/266 пропозицій від Іршавської міської ради щодо створення у структурі міської ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не надходило.

16.02.2024 року Хустська окружна прокуратура звернулася до Міністерства культури та інформаційної політики із запитом щодо надання інформації про надходження від Іршавської міської ради звернення, пропозиції щодо створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Також листом від 24.04.2024 року Управління дозвільно-погоджувальної документації Міністерства культури та інформаційної політики, розглянувши лист Хустської окружної прокуратури від 16.02.2024, повідомила прокурора про те, що за результатами перевірки актуальної електронної бази документообігу МКІП за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини Іршавська міська рада до МКІП не зверталась.

З огляду на те, що відповідачем не утворено спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою з ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.

Згідно ст.27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ст.5 Закону №280/97-ВР, до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад.

Частиною 1 статті 10 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР).

Також, відповідно до пп.10 п.б ст.32 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом.

Згідно ст.26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм (ст.27 Закону №280/97-ВР).

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» №1805-ІІІ від 08.06.2000 (далі Закон №1805-ІІІ), державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1805-ІІІ, до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, (далі - органи охорони культурної спадщини), зокрема, належать, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Також, відповідно до п.6 ч.2 ст.6 Закону№1805-ІІІ, до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить у тому числі організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.

Крім того, ч.3 ст.6 Закону №1805-ІІІ встановлено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини.

Частиною 3 ст.3 Закону №1805-ІІІ визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місіть України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Отже, на відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України покладено обов`язок утворення місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади спеціально уповноваженого законом органу охороняти місцеву культу спадщину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України», з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), у який увійшло місто Іршава.

З матеріалів справи слідує, що Іршавською міською радою не утворено спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини. Вказане підтверджується листом відповідача від 26.02.2024 року №01-30/533 та листом Департаменту культури Закарпатської обласної військової адміністрації №01-12/266 від 28.02.2024 року.

Також суд зауважує, що приписами Закону № 1805-III закріплено вимогу щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, зокрема у населених пунктах, занесених до Списку історичних населених місць України, а не покладення окремих та вибіркових повноважень у сфері охорони культурної спадщини на інші виконавчі органи ради, як це планується зробити відповідачем.

В цьому контексті суд погоджується з доводами прокурора, що неутворення відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та недотримання порядку призначення його керівника може стати передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами розпоряджень, рішень, приписів, постанов, незаконними, а відтак відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.

А отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в неутворенні спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, як наслідок підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання утворити спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи зазначену вище норму та те, що докази про такі судові витрати суду не надано, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Керівника Хустської окружної прокуратури (вул. 900-річчя Хуста, буд. 16, м. Хуст, Хустський район, Закарпатська область, 90401) в інтересах держави до Іршавської міської ради Закарпатської області (пл. Народна, буд. 2, м. Іршава, Іршавський район, Закарпатська область, 90100, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент культури Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, буд.4, м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпатська область, 88008, ), Міністерство культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, буд. 19, м. Київ, Київська область, 01601, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Іршавської міської ради Закарпатської області щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Зобов`язати Іршавської міської ради Закарпатської області утворити спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич