Справа № 140/4216/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2024 року м. Рівне №140/4216/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
про стягнення вартості завданої шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2024 Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у сумі 12241,35 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 адміністративну справу №140/4216/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів передано на розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Згідно супровідного листа Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 справу надіслано до Рівненського окружного адміністративного суду та отримана останнім 09.05.2024.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі №140/4216/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок самовільного залишення відповідачем військової частини, за фактом чого відкрито кримінальне провадження, здійснено перерахунок грошового забезпечення, внаслідок чого утворилася переплата, за стягненням у судовому порядку якої і звернувся позивач.

Відповідач наданим правом не скористався та будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду не надіслав. Про ухвалу суду повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзиву на позов не подано.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №319 від 08.11.2023 солдата ОСОБА_1 , призначено стрільцем-санітаром 3-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 11 штурмової роти 4-го штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

28.12.2023 о 15:00 год., під час контрольної перевірки особового складу 11 штурмової роти 4-го штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , було виявлено відсутність відповідача. На неодноразові телефонні дзвінки позивача, відповідач не відповідав, пошукові заходи результату на дали, подальше його місце знаходження встановити не вдалося.

На підставі рапорту від 28.12.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 , було призначено службову перевірку за фактом відсутності на службі ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 № 7516.

Відповідно до акту службового розслідування від 14.01.2024 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , установлено наступне: ОСОБА_1 , стрілець-санітар 3-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 11 штурмової роти 4-го штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відсутній на військовій службі без поважних причин та без дозволу командирів з 28.12.2023, і до місця служби так і повернувся до сьогоднішнього дня, чим допустив порушення вимог статей 11, 16, 37, 49, 127-128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що підтверджується Актом службового розслідування від 14.01.2024 та Витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2024 № 241.

Таким чином, відповідач з 28.12.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без зброї та до теперішнього часу не повернувся і не приступив до виконання обов`язків військової служби. Про неприбуття до військової частини нікого не повідомляв та відповідних дозволів командування на це не отримував.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2024 №241 «Про результати службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням останнім розташування підрозділу та відсутності на військовій службі», встановлено, що відповідач залишив самовільно військову службу та відсутній на військовій службі без поважних причин із 24.02.2023.

Також згідно цього наказу відповідачу було припинено виплату грошового забезпечення та визначено, що військовій частині НОМЕР_1 завдані збитки із боку відповідача, сума яких становить 12241,35 грн., які віднесено на рахунок солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі.

Сума збитків підтверджується також довідкою-розрахунком переплати грошового забезпечення та премії солдата ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.12.2023, від 13.01.2024 № 1197. Станом на дату притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, відповідач вже не отримував грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із цим кошти відповідачем не відшкодовувалися позивачу, у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно даних бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_1 та довідки розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 13.01.2024 №1197, відповідачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 12241,35 грн., що підтверджується довідкою розрахунком переплати грошового забезпечення та премії солдата ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.12.2023.

При вирішені спору суд виходить із того, що приписи ст. 1215 ЦК України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Верховний Суд висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналіз ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, та наведеної правової позиці Верховного Суду свідчить про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги, або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього ж Закону, дійсна шкода - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано;

Згідно із статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

У рамках судового розгляду судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є грошовим забезпечення відповідача за період з 01.12.2023 по 31.12.2022, разом з відповідними податками та зборами.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.12.2023 відповідачем самовільно залишено військову частину, а тому суд погоджується з твердження позивача, що нарахування у цей період грошового забезпечення відбулось внаслідок недобросовісності з боку набувача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх повернення.

З означених підстав суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 12241,35 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 липня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Н.В. Друзенко