Справа № 400/1984/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/1984/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 400/1984/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлено листом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 15.11.2023 № 3942/09.02-11-01;

- зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради призначити ОСОБА_1 допомогу (пенсії) по інвалідності з дати звернення 09.02.2023

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 09 по 16 лютого 2023 року позивач пройшов огляд медико-соціальною комісією, за результатами якої набув статусу особи з інвалідністю ІІ групи. 09.02.2023 позивач звернувся до відповідача про встановлення йому соціальної допомоги у зв`язку з отриманням ним статусу особи інвалідністю ІІ групи, яка була призначена йому з 16.10.2023. Вважаючи, що відповідач зобов`язаний був встановити і виплачувати йому вказану допомогу з 09.02.2023, він звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що державна соціальна допомога особі з інвалідністю призначена позивачу з дати його звернення до відповідача із заявою про її виплату, тобто відповідно до пункту 11 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 № 261 (далі Порядок № 261). Оскільки позивач звернувся за призначення вказаної допомоги 16.10.2023, тому саме з цієї дати вона і була йому призначена. Крім цього, відповідач наголосив на тому, що його лист від 15.11.2023 № 3942/09.02-11-01 не є рішенням про відмову в призначенні соціальної допомоги, а носить лише роз`яснювальний / консультативний характер.

У відповідях на відзив від 14.03.2024 і від 20.03.2024 позивач підтримав свої позовні вимоги, закцентувавши увагу на тому, що:

відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі Закон № 1727-IV) і пункту 11 Порядку № 261 державна соціальна допомога особам з інвалідністю підлягає призначенню з дня встановлення інвалідності;

він звертався протягом трьох місяців з дня встановлення йому інвалідності до органів Пенсійного фонду України про призначення йому пенсії по інвалідності, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.05.2023 йому відмовлено в її призначенні;

Законом № 1727-IV не встановлено письмову форму відповідного рішення, а тому лист від 15.11.2023 № 3942/09.02-11-01, який вказує на зазначені спірні обставини, слід рахувати як таке, яке оскаржується.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 28.03.2024 у справі № 400/1984/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлено листом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 15.11.2023 № 3942/09.02-11-01, та зобов`язання департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради призначити ОСОБА_1 допомогу (пенсії) по інвалідності з дати звернення 09.02.2023 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що державна соціальна допомога позивачу, як особі з інвалідністю, має бути призначена з дати звернення за призначенням такої допомоги оскільки позивач звернувся за її призначенням поза межами тримісячного строку;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що перед зверненням до відповідача, позивач звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за призначенням пенсії по інвалідності, а відтак, тримісячний строк звернення з заявою про призначення державної соціальної допомоги на позивача не поширюється.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2023 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2023 серія 12 ААВ № 650382.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.05.2023 № 06 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 14 років, про що він був проінформований листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.07.2023 № 12557-12138/Т-02/8-1400/23.

16.10.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, а саме: державної соціальної допомоги особі з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до довідки відповідача від 26.01.2024 позивач отримує з жовтня 2023 року державну соціальну допомогу особи з інвалідністю ІІ групи.

02.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому вищевказаної державної соціальної допомоги з дня встановлення йому інвалідності, за результатами розгляду якої відповідач листом від 15.11.2023 № 3942/09.02-11-01 повідомив його про відсутність правових підстав для цього та про те, що допомога йому призначена з дня відповідного звернення.

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2023 серія 12 ААВ № 650382 інвалідність позивачу встановлена 16.02.2023.

Водночас, позивач звернувся до відповідача про призначення йому державної соціальної допомоги особі з інвалідністю 16.10.2023, тобто через вісім місяців.

Відтак відповідач правомірно призначив її позивачу з дати його звернення (16.10.2023), оскільки останній звернувся з відповідною заявою значно пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірним в контексті розгляду даної справи є питання щодо правомірності призначення відповідачем позивачу державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дати його звернення до відповідача із заявою про її виплату, а не з дати встановлення позивачу інвалідності.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з такого.

За правилами статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18.05.2004 № 1727-IV (далі Закон № 1727-IV) державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - це щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Згідно з статтею 3 Закону № 1727-IV відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги: державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державна соціальна допомога на догляд.

Умови призначення, надання і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю регламентує Порядок №261.

За змістом пункту 9 Порядку № 261 соціальна допомога призначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

За змістом пункту 11 Порядку №261 соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою.

У разі коли звернення за соціальною допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особами віку, встановленого статтею 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" або встановлення інвалідності, допомога призначається відповідно з дня досягнення чоловіками 63 років, жінками - 58 років або встановлення МСЕК інвалідності особі.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2023 серія 12 ААВ № 650382 інвалідність позивачу встановлена 16.02.2023.

Проте, позивач звернувся до відповідача про призначення йому державної соціальної допомоги особі з інвалідністю 16.10.2023, тобто у строк понад три місяці після встановлення інвалідності.

Відтак, з огляду на положення пункту 11 Порядку № 261 відповідач правомірно призначив її позивачу з дати його звернення 16.10.2023.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 280/3545/19.

Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що перед зверненням до відповідача, позивач звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за призначенням пенсії по інвалідності, а відтак, тримісячний строк звернення з заявою про призначення державної соціальної допомоги на позивача не поширюється.

Проте, колегія суддів відхиляє вказані аргументи апелянта, позаяк ані Закон № 1727-IV, ані Порядок № 261 не містять положень про пересічність тримісячного строку звернення за соціальною допомогою у зв`язку зі зверненням особи до пенсійного органу за призначенням пенсії по інвалідності.

Відтак, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32.)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 400/1984/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк