Справа № 380/103/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 рокусправа № 380/103/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогами:

визнати дії щодо призначення службового розслідування згідно наказу командира № 401 од від 09.12.2023 року протиправними;

скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №414- од від 10.12.2023 року «Про результати службового розслідування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до оскарженого наказу його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Позивач не погоджується із вказаним наказом в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Просить врахувати, що причиною невиконання наказу стало погіршення його стану здоров`я.

03.05.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 із викладеними запереченнями проти позову. У відзиві представник відповідача зазначив про помилковість доводів позивача щодо обмеження його волі, оскільки такі не мітять доказового обґрунтування та порочать ім`я як окремих офіцерів Збройних Сил України так і військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_1 . Заявлене солдатом ОСОБА_1 твердження щодо ігнорування командуванням військової частини НОМЕР_1 його морально-психологічного стану, наявних проблем із здоров?ям не відповідає дійсності. Представник відповідача вказує, що 03.01.2024 солдатом ОСОБА_1 , написаний рапорт, щодо скерування на військово-лікарську комісію (від 04.01.2024 вх.Nє34 ). Командуванням військової частини НОМЕР_1 рапорт розглянутий позитивно та видано направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби (NєРГ-4 від 08 січня 2024 року). Рішенням військово-лікарської комісії (довідка військово-лікарської комісії №2) ВМКЦ 3Р від 14.02.2024 вих.№370 солдат ОСОБА_1 , визнаний обмежено придатним до військової служби, не придатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах за винятком підрозділів забезпечень), придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_1 , установах, організаціях, навчальних закладах. Бойовим розпорядження командира НОМЕР_5 об ТрО від 15.03.2024 № 140 солдата ОСОБА_1 , залучено до господарських робіт в районі АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 04.01.2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали судді від 04.01.2024 року позивачем виконано повністю. Ухвалою від 15.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.12.2023 року № 401-од, з метою переміщення особового складу з пункту постійної дислокації ( АДРЕСА_2 ) до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), наказано старшому робочої групи у пункті постійної дислокації у м. Львів старшому лейтенанту ОСОБА_2 підготувати до переміщення до с. Староварвірівка, Краматорського району, Донецької області військовослужбовців, а саме стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_3 .

Командиром військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2023 року прийнято наказ № 623- агд, «Про призначення службового розслідування» за фактом невибуття стрільця стрілецького відділеня стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 з пункту постійної дислокації ( АДРЕСА_2 ) до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 №401-ОД.

Службовим розслідуванням встановлено (акт службового розслідування від 10.12.2023 вх. №1750) в пункті 4. «Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування».

4.9. Відповідно до рапорту старшого групи з переміщення із пункту постійної дислокації начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 від 08.12.2023 стало відомо, що 08.12.2023 о 18:20 год., встановлено неприбуття на місце збору групи для відправлення залізничним транспортом із ППД (м. Львів) військовослужбовців: солдата ОСОБА_5 .

4.10. Рапортом старшого групи військової частини НОМЕР_1 у ППД начальника групи цивільно-військового співробітництва штабу старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 09.12.2023 (вх. № 4556) на доповнення до повідомлення оперативному черговому від 08.12.2023 зазначено, що 08.12.2023 від старшого групи старшого групи у відправлення особового складу у пункт тимчасової дислокації військової частини, начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера капітана ОСОБА_7 надійшла доповідь про те, що 08.12.2023 о 18:20 на місце збору групи для відправлення залізничним транспортом не прибули зокрема: стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роги солдат ОСОБА_3 .

В процесі службового розслідування з`ясовуючи причини невиконання наказу командира військової частини зазначеними військовослужбовцями, встановлено, що такі повідомили про поважні на їх думку причини невибуття у пункт призначення, які з їх слів викладені у поданих командирам підрозділів рапорти.

. 4.16. За змістом рапорту солдата ОСОБА_5 від 07.12.2023 з додатками, такий покликається на неможливість переміщення у район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 (Донецька область), через загострення проблем із «опорно-руховою системою», потребою обстеження та лікування та проходження військово лікарської комісії.

4.17. За змістом рапорту солдата ОСОБА_5 від 08.12.2023 з додатками командиру 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роги такий повідомляє про погіршення стану здоров`я та клопоче про направлення на лікування.

4.18. Згідно доповідної начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_6 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_8 від 10.09.2023, при аналізі отриманої медичної документації, яка надійшла у військову частину з рапортами військовослужбовців, що не вибули 08.12.2023 до пункту тимчасової дислокації у Донецькій області, встановлено:

щодо рапорту солдата ОСОБА_9 , датованого 07.12.2023. та викладених проблем із опорно-руховою системою, у наданій медичній документації вбачаються ознаки захворювання. Наявні обстеження проводились у цивільному закладі охорони здоров`я. Даний військовослужбовець в першу чергу мав звернутись у ВМКЦ ЗР зі скеруванням начальника медичної служби. З аналізу отриманої медичної документації зроблений висновок, що зазначений стан здоров`я військовослужбовця не перешкоджав його прибуттю у пункт тимчасової дислокації. Вказані обстеження будуть враховані, а рекомендації виконані за місцем тимчасової дислокації військової частини.

4.19. Вказана медична документація оглянута під час проведення розслідування, при цьому висновки, викладені начальником медичної служби начальником медичного пункту у доповідній від 10.12.2023 враховані для оцінки дій військовослужбовців.

4.20. Підсумовуючи обставини розслідування, можна прийти до висновку, що не вибуття 08.12.2023 стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_10 є невиконанням наказу командира від 04.12.2023 №401-од, що з врахуванням відсутності спричинення тяжких наслідків та пом`якшуючих обставин, пов`язаних із станом здоров`я, який при цьому не перешкоджав їх прибуттю у пункт призначення, містить ознаки дисциплінарного правопорушення, передбаченого ст, ст. 4, 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також вказує на порушення п.п. 11. 12. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

На підставі акту службового розслідування від 10.12.2023 прийнято наказ від 10.12.2023 № 414-од «Про результати службового розслідування».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2023 року № 414-од (з основної діяльності) п. 1 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_5 , за порушення вимог п. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.11, п. 12, п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виразилось у недодержанні законодавства України, невиконанні наказу про вибуття у пункт тимчасової дислокації військової частини, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 та оголошено «догану».

В подальшому позивач із Наказом від 10.12.2023 № 414-од не погодився та оскаржив його до суду. Ключовими аргументами позову є твердження позивача про те, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що й стало причиною неприбуття 08.12.2023 року о 18:20 год., на місце відправлення військовослужбовців зокрема солдат ОСОБА_5 .

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується такими мотивами.

При розгляді цієї справи суд, із урахуванням доводів сторін, зауважує, що спір стосується неналежного виконання військовослужбовцем своїх обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності із цих підстав. Тому, для правильного вирішення цієї справи необхідно надати оцінку обсягу обов`язків позивача який є військовослужбовцем та обставинам не вибуття 08.12.2023 стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , є невиконанням наказу командира від 04.12.2023 №401-од, адже саме його діяння при виконанні цього наказу кваліфіковано як дисциплінарний проступок, вчинення якого стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

В позовній заяві позивач покликається на те, що з 09.03.2022 року перебуває на військовій службі, приймав участь у захисті Харківщини, де отримав поранення і контузію. З початку квітня по кінець листопада 2023 року перебував у складі частини ППО. Зазначає, що його рапорти про погіршення стану здоров`я, необхідність обстеження, лікування та проходження ВЛК командуванням систематично ігнорувалася.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Згідно преамбули Статуту, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно ст. 2 Статуту, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ч.4 ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтю 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до п.1 розділу ІV Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, Дисциплінарним статутом ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Слід зазначити, що для притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності проведення службового розслідування не є обов`язковим.

Під час накладання дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порад

Судом встановлено, що позивачем, як під час проведення службового розслідування, так й під час розгляду справи судом не надав жодного доказу поважності не прибуття 08.12.2023 року о 18:20 на місце відправлення військовослужбовців (рапорти про погіршення стану здоров`я, необхідність обстеження, лікування чи інші документи, однак про такі вказує в позовній заяві).

В позовній заяві позивач вказує, щоз початку квітня по листопад 2023 року йому не надавались щорічні відпустки, не проводили ВЛК, а стан його здоров"я суттєво погіршився, що підтверджується довідками. Однак, до матеріалів справи позивач не подав жодних доказів про наявність вказаних обставин, в тому числі і довідок.

Також вказує про ігнорування відповідачем його рапортів про погіршення стану здоров"я та проходження ВЛК.

Як вказано в акті службового розслідування, затвердженого 10.12.2023, (п.4.16-4.19), за змістом рапорту солдата ОСОБА_5 від 07.12.2023 з додатками, такий покликається на неможливість переміщення у район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 (Донецька область), через загострення проблем із «опорно-руховою системою», потребою обстеження та лікування та проходження військово лікарської комісії. За змістом рапорту солдата ОСОБА_5 від 08.12.2023 з додатками командиру 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роги такий повідомляє про погіршення стану здоров`я та клопоче про направлення на лікування. Згідно доповідної начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_6 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_8 від 10.09.2023, при аналізі отриманої медичної документації, яка надійшла у військову частину з рапортами військовослужбовців, що не вибули 08.12.2023 до пункту тимчасової дислокації у Донецькій області, встановлено:

щодо рапорту солдата ОСОБА_9 , датованого 07.12.2023. та викладених проблем із опорно-руховою системою, у наданій медичній документації вбачаються ознаки захворювання. Наявні обстеження проводились у цивільному закладі охорони здоров`я. Даний військовослужбовець в першу чергу мав звернутись у ВМКЦ ЗР зі скеруванням начальника медичної служби. З аналізу отриманої медичної документації зроблений висновок, що зазначений стан здоров`я військовослужбовця не перешкоджав його прибуттю у пункт тимчасової дислокації. Вказані обстеження будуть враховані, а рекомендації виконані за місцем тимчасової дислокації військової частини. Вказана медична документація оглянута під час проведення розслідування, при цьому висновки, викладені начальником медичної служби начальником медичного пункту у доповідній від 10.12.2023 враховані для оцінки дій військовослужбовців. Відтак, подані позивачем рапорти про погіршення стану здоров"я були розглянуті відповдачем та враховані при проведенні службового розслідування.

Доводи позивача про неправомірні дії посадових осіб військової частини НОМЕР_7 в частині застосування до нього обмеження волі у період з 09.12.2023 по 13.12.2023 не підтверджені жодними даказами.

Посилання позивача про те, що черговий його рапорт щодо погіршення стану здоров`я, проявився винесенням командиром наказу № 401 од від 04.12.2023 року про вибуття із пункту постійної дислокації до пункт тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 , судом до уваги не беруться, оскільки позивач не звертався до суду стосовно оскарження такий дій командира військової частини при винесення наказу № 401-од від 04.12.2023 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся з рапортом до командира 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, 04.01.2024 року в якому просив видати направлення на військову лікарську комісію у зв`язку з погіршення стану здоров`я.

З даним рапортом позивач звернувся вже після винесення оскаржуваного наказу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2024 року, солдат ОСОБА_1 , вибув для проходження військово лікарської комісії 08.01.2024 року.

При цьому суд враховує, що відповідно ст.48 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Та як встановлено судом відповідачем встановлено порушення позивачем дисципліни застосований вид стягнення -«догана».

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено таких порушень процедури прийняття оскаржуваної постанови, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктами 32-41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази по особовому складу є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна