Справа № 500/3013/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3013/23 пров. № А/857/11246/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року про повернення заяви без розгляду (постановлену у м.Тернопіль, судом під головуванням судді Дерех Н.В., дата складання повного тексту ухвали 02 травня 2024 року) у справі №500/3013/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (в порядку ст. 383 КАС України) - повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирішення питання дотримання строку звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України безпосередньо пов`язане з наявністю чи відсутністю відкритого виконавчого провадження. В свою чергу, обставини, які мали місце до відкриття виконавчого провадження, в тому числі отримання позивачем пенсії за листопад 2023 року, на думку апелянта, безпідставно взяті судом до уваги для обрахунку строку звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України. Вважає, що такий строк слід обраховувати з 15.04.2024 року після ознайомлення з відповіддю відповідача на вимогу державного виконавця.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про повернення заяви заявнику без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник був обізнаний про порушення своїх прав у зв`язку із неналежним виконанням рішення суду про перерахунок пенсії ще, отримавши пенсію за листопад 2023 року, проте із заявою в порядку ст. 383 КАС України звернувся 22.04.2024, тобто із порушенням встановленого частиною 4 статті 383 КАС України десятиденного строку для подання до суду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною щодо непроведення перерахунку основного розміру пенсії на підставі виданої оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.07.2023, яке набрало законної сили 24.08.2023, позов задоволено повністю, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції" з грошового забезпечення, визначеного у довідці ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" №2021/0505 від 02.06.2021, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції", з урахуванням грошового забезпечення, визначеного в довідці ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" №2021/0505 від 02.06.2021, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум; стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

01.12.2023 Тернопільським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи: щодо позовної вимоги зобов`язального характеру та щодо стягнення судового збору.

15.01.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаних виконавчих листів.

Представник заявника Дармопук М.М. подав до суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (в порядку ст. 383 КАС України). Дана заява обґрунтована тим, що як вбачається із наданого відповідачем перерахунку пенсії, проведеного на виконання рішення суду, норми вказаних постанов КМУ при перерахунку були враховані. До основного розміру пенсії (20080,37 грн.) донараховано індексацію базового ОСНП за 2022 р. - 2811,25 грн., за 2023 р. - 1500,00 грн. Основний розмір пенсії з урахуванням індексації склав 24391,62 грн. (20080,37+2711,25+1500,00). Проте, підсумок пенсії при перерахунку визначено з урахуванням максимального розміру пенсії - 20930,00 грн. (10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність станом на 01.11.2023). Вважає, що не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду, відповідач фактично обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, що є порушенням прав останнього, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили. На переконання заявника, відповідачем протрактовано зміст рішення на власний розсуд, в той час як рішенням суду зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром "з 01.12.2019", що також включає в себе подальші перерахунки та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Дослідивши заяву та додані до неї додатки, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду із заявою згідно зі статтею 383 КАС України, тобто вона не відповідає частині 4 статті 383 КАС України.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до пунктів 7, 8 частини 2 статті 383 КАС України в заяві, серед іншого, зазначається інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, інформація про хід виконавчого провадження.

Наявність такої інформації відповідно до частини другої статті 383 КАС України є обов`язковою вимогою до заяви, яка подається в порядку статті 383 КАС України.

Частиною 4 наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Аналізуючи наведені норми права Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі №805/1458/17 дійшов висновку, що звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Отже, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст.383 КАС України, в протилежному випадку звернення до суду із такою заявою є передчасним.

У постанові від 20.01.2021 (справа №640/1364/19) Верховний Суд, встановлюючи момент, з якого належить відраховувати десятиденний строк на звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України дійшов наступних висновків:

«За частиною 4 статті 383 КАС України визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині 1 цієї статті, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому граничним (присічним) строком звернення до суду із такою заявою є останній день завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за відповідним рішенням суду.

Крім того, положення частини 2 статті 383 КАС України, визначаючи вимоги до заяви про визнання протиправною бездіяльності, вказують, що остання має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання (п.7) та інформацію про хід виконавчого провадження (п.8). Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.».

У даній справі Верховний суд скасував ухвали судів першої та апеляційної інстанції, якими повернуто без розгляду заяву позивача, подану в порядку ст. 383 КАС України, вказавши при цьому, що судами помилково було пов`язано початок перебігу строку звернення із заявою з обставиною невиконання судового рішення відповідачем у добровільному порядку (тобто до моменту відкриття виконавчого провадження).

Отже, вирішення питання дотримання строку звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України безпосередньо пов`язане з наявністю чи відсутністю відкритого виконавчого провадження.

Аналогічні правові висновки на ведені і в постанові Верховного суду від 23 лютого 2024 року по справі № 420/5352/22.

Натомість, суд першої інстанції, повертаючи заяву, дійшов висновку, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з такою заявою, виходячи із того, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав у зв`язку із неналежним виконанням рішення суду про перерахунок пенсії ще, отримавши пенсію за листопад 2023 року, і саме з цього моменту розпочався перебіг десятиденного строку, зазначений в пункті 4 статті 383 КАС України, для звернення із заявою.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що дані обставини мали місце до моменту відкриття виконавчого провадження, а тому суд першої інстанції помилково поклав їх в основу висновку про початок перебігу строку для звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, вважаючи на неналежне виконання судового рішення відповідачем в добровільному порядку, з метою вжиття усіх залежних від нього заходів для забезпечення його примусового виконання, звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, пред`явив його до виконання - 15.01.2024. Цього ж дня було відкрито виконавче провадження. Вимогою державного виконавця від 25.03.2024 зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 5 робочих днів, про що письмово повідомити, та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. У відповідь на цю вимогу відповідач листом, що надійшов до відділу виконавчої служби 10.04.2024 р., повідомив державного виконавця, що провів перерахунок пенсії (а.с.48-52).

Із змістом цього листа та протоколу перерахунку пенсії позивач ознайомився 15.04.2024, коли вони були внесені до «Автоматизованоїсистеми виконавчого провадження» (а.с.53 зворот) і саме з цієї дати, враховуючи наведені вище норми та позиції Верховного суду, слід обраховувати 10-денний строк, встановлений ст. 383 КАС України, адже саме після ознайомлення з такою відповіддю відповідача на вимогу державного виконавця, позивач дізнався про порушення своїх прав.

Враховуючи наведені обставини, колегія вважає, що оспорювана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги.

За наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів констатує, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року про повернення заяви без розгляду у справі № 500/3013/23 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос