Справа № 260/433/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/433/24 пров. № А/857/7868/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання наказів протиправними та поновлення на роботі,

суддя у І інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 01 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ) від 23 січня 2024 року №36-О "Про дату звільнення ОСОБА_1 " та від 22 грудня 2023 року №996-О "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновити її на посаді заступника начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян відповідача.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі № 260/433/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач при прийнятті оспорюваних позивачкою наказів діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з дотриманням критеріїв, передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і не можуть бути задоволені судом.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_1 , яка у своїй скарзі просила таке скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі.

На обґрунтування вимог за апеляційною скаргою зазначає, що доводи відповідача про те, що ним у порядку, визначеному частиною 3 статті 87 Закону України «Про державну службу», було не пізніше ніж за 30 календарних днів у письмовій формі було попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення та запропоновано всі наявні вакантні посади є голослівними, а отже не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову.

Звертає увагу, що з метою вчинення заходів на відновлення своїх порушених прав направила запит на публічну інформацію щодо отримання відомостей про наявність вакантних посад у ГУ ПФУ у період з 21 листопада 2023 року по 01 січня 2024 року та у отриманій відповіді виявила невідповідність відомостей, оскільки окремі вакантні посади, про повідомлення щодо наявності яких позивачки стверджує відповідач у відзиві, у переліку вакантних посад, наданому разом з відповіддю на запит на публічну інформацію, відсутні.

Додатково наголошує на тому, що формулювання у оспорюваному наказі не дає можливості чітко встановити на яку саме підставу для звільнення позивачки відповідно до частини 1 статі 87 Закону України «Про державну службу» посилається відповідач.

Водночас вважає, що при відкритті провадження у адміністративній справ №260/433/24 Закарпатський окружний адміністративний суд вирішив питання про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без наявності належної процесуальної підстави, проігнорувавши її клопотання про бажання взяти участь у розгляді справи. Наполягає на тому, що відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа за її позовом не належить до окремих категорій справ незначної складності, розгляд яких процесуальним законом допускається без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ГУ ДПС підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивачка вводить суд в оману, зазначаючи про неотримання відзиву на позов. Щодо бажання позивачки розглядати справу у загальному позовному провадженні, то після відкриття провадження з 30 січня 2024 року по день винесення рішення по справі 01 березня 2024 року позивачкою не заявлялося клопотання до суду про перехід із спрощеного до загального позовного провадження.

Наполягає на тому, що всі наведені у відзиві на позовну заяву обґрунтування були підкріплені відповідними доказами.

У наказі №996-0 від 22 грудня 2023 року чітко зазначено про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», а тому вважає безпідставними твердження позивачки про те, що наказ не давав можливості чітко встановити підставу для її звільнення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 07 червня 2019 року працювала в ГУ ПФУ.

Наказом ГУ ПФУ від 04 червня 2019 року №116-ОС позивачка була призначена на посаду заступника начальника Ужгородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян з 07 червня 2019 року.

27 жовтня 2023 року ГУ ПФУ було отримано від Управління по роботі з персоналом Пенсійного фонду України лист про направлення структури головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві, затверджену Головою правління Пенсійного фонду України 16 жовтня 2023 року та погоджену Міністром соціальної політики України 24.10.2023 року. У вказаному листі було запропоновано надати до 03 листопада 2023 року зміни до штатних розписів на 2023 рік головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві.

03 листопада 2023 року на ім`я Голови правління Пенсійного фонду України відповідачем було скеровано лист №0700-8-5/62028 щодо затвердження змін до штатного розпису. Запропоновані зміни до штатного розпису були підписані та погоджені Головою правління Пенсійного фонду України 20 листопада 2023 року.

Наказом ГУ ПФУ від 21 листопада 2023 року №1381 "Про введення в дію змін до штатного розпису" 21 листопада 2023 року було введено в дію зміни до штатного розпису відповідача, відповідно до яких із штату було виведено чотири штатні посади та введено нові чотири штатні посади.

Згідно із внесеними змінами із штату було виведено такі посади:

з управління обслуговування громадян, а саме відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) - посада заступника начальника відділу (яку обіймала позивачка) та посада головного спеціаліста даного відділу;

з відділу ретроконверсії - посада головного спеціаліста;

з фінансово-економічного управління з відділу виконання бюджету та бюджетно-фінансової звітності - посада головного спеціаліста.

При цьому відповідачем було введено чотири нові штатні одиниці:

в управлінні обслуговування громадян відділу методології та організації роботи з обслуговування громадян - посада головного спеціаліста;

у відділ обслуговування громадян №5 (сервісний центр) - посада головного спеціаліста (віддалене робоче місце м. Рахів);

введено у структуру новий сектор з питань охорони праці та цивільного захисту який складається з посади завідувача сектором та посади інженера з охорони праці.

21 листопада 2023 року ГУ ПФУ видано наказ №928-О "Про попередження ОСОБА_1 ", згідно з пунктом 1 якого вирішено попередити ОСОБА_1 , заступника начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян, про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із скороченням посад державної служби внаслідок зміни штатного розпису ГУ ПФУ.

Пунктом 2 вказаного наказу зобов`язано начальника управління по роботі з персоналом ( ОСОБА_2. ) забезпечити ознайомлення із цим наказом та одночасно запропонувати ОСОБА_1 інші рівнозначні посади державної служби відповідно до чинного законодавства.

Підпис позивачки про ознайомлення із вказаним наказом відсутній.

Разом із тим, відповідно до наявного у матеріалах справи акта, складеного 21 листопада 2023 року о 16 год 47 хв, позивачці було надано для ознайомлення наказ ГУ ПФУ №928-О від 21 листопада 2023 року та надано список вакантних посад по ГУ ПФУ станом на 21 листопада 2023 року. Список вакантних посад було зачитано вголос у присутності позивачки, яка ознайомитись з наказом та списком вакантних посад відмовилася.

Того ж дня ГУ ПФУ рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 21 листопада 2023 року № 0700-0801-8/65916 було направлено на адресу місця реєстрації позивачки ( АДРЕСА_1 ) наказ ГУ ПФУ №928-0 від 21 листопада 2023 року та перелік всіх наявних вакантних посад станом на 21 листопада 2023 року у кількості 34 штатних одиниць, у тому числі категорії Б, В та посад недержавної служби. Повідомленням про вручення (трек номер 175) підтверджено вручення відправлення особисто адресату 05 грудня 2023 року.

На офіційну електронну адресу ОСОБА_1 , яка надана до особової справи та яка закріплена для подачі декларації - ІНФОРМАЦІЯ_1 - було продубльовано зазначений пакет документів для ознайомлення позивачкою.

21 листопада 2023 року о 17 год 32 хв ГУ ПФУ було складено протокол №19 про доведення інформації або документа до відома державного службовця відповідно до приписів статті 91 Закону України "Про державну службу".

23 листопада 2023 року у зв`язку з появою двох вакантних посад, а саме заступника начальника відділу (категорія Б робоче місце м.Виноградів) та головного спеціаліста відділу опрацювання документації управління з питань виплати, позивачці було вголос зачитано відповідну інформацію, про що ГУ ПФУ складено акт від 23 листопада 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено повідомлення на електронну пошту та лист у паперовому форматі від 23 листопада 2023 року №0700-08-8/66401, який вручений особисто 05 грудня 2023 року згідно із повідомленням про вручення відправлення (трек номер 0553).

Окрім того, 28 листопада 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста юрисконсульта відділу організації правової роботи юридичного управління - ОСОБА_1 було вголос зачитано відповідну інформацію, про що складено акт від 28 листопада 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 28 листопада 2023 року №0700-0801-8/67364, який згідно із повідомленням про вручення вручено особисто 05 грудня 2023 року (трек номер відправлення 319).

01 грудня 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян - ОСОБА_1 було вголос зачитано відповідну інформацію, про що складено акт від 01 грудня 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 01 грудня 2023 року №0700-0801-8/68296, який згідно із повідомлення про вручення відправлення (трек номер 694) вручений особисто 30 грудня 2023 року.

07 грудня 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста відділу добору, оцінки та розвитку персоналу управління по роботі з персоналом - ГУ ПФУ було вголос зачитано відповідну інформацію, про що складено акт від 07 грудня 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 07 грудня 2023 року №0700-08-8/69717, який згідно з повідомленням про вручення відправлення (трек номер 219) вручений особисто 12 грудня 2023 року.

08 грудня 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста відділу адміністрування інформаційних систем (віддалене робоче місце м. Рахів) - ГУ ПФУ було вголос зачитано ОСОБА_1 відповідну інформацію, про що складено акт від 08 грудня 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 08 грудня 2023 року №0700-0801-8/69964.

12 грудня 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста відділу опрацювання документації управління з питань виплати - ГУ ПФУ було вголос доведено ОСОБА_1 відповідну інформацію, про що складено акт від 13 грудня 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 12 грудня 2023 року №0700-0801-8/70709, який згідно з повідомленням про вручення відправлення (трек номер 236) вручений особисто 30 грудня 2023 року.

18 грудня 2023 року у зв`язку з появою вакантної посади - головного спеціаліста відділу ретроконверсії - ГУ ПФУ було вголос доведено ОСОБА_1 відповідну інформацію, про що складено акт від 18 грудня 2023 року відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу", направлено електронне повідомлення та лист у паперовому форматі від 18 грудня 2023 року №0700-0801-8/72064, який згідно з повідомлення про вручення відправлення (трек номер 415) вручений особисто 30 грудня 2023 року.

Відтак, ГУ ПФУ було повторно сформувало лист 20 грудня 2023 року №0700-0801-8/72900, у якому ОСОБА_1 повідомлено про можливість надати до 21 грудня 2023 року особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу ГУ ПФУ в Закарпатській області заяву про згоду на переведення на одну із запропонованих посад або надати повідомлення про відмову від пропозицій наявних вакантних посад. Лист надіслало всіма наявними засобами, а також зачитано позивачці вголос із переліком всіх наявних вакантних посад станом на 20 грудня 2023 року, про що складено відповідні акти.

Згідно із повідомленням про вручення (трек номер 989) відправлення вручено особисто 30 грудня 2023 року. Окрім того, 20 грудня 2023 року відповідачем складено протокол №27 про доведення інформації відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу".

22 грудня 2023 року ГУ ПФУ було винесено наказ №996-0 "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким позивачку вирішено звільнити з посади заступника начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису ГУ ПФУ на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" першого робочого дня, наступного за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Того ж дня листом №0700-0801-8/73593 ГУ ПФУ надіслало на адресу ОСОБА_1 копію наказу на звільнення №996-0 та остаточний розрахунок при звільненні (поштове повідомлення про вручення №032).

Окрім того, листом від 22 грудня 2023 року №0700-0801-8/73482 ГУ ПФУ надіслало додатковий список вакантних посад станом на 22 грудня 2023 року (поштове повідомлення про вручення №779).

Водночас 22 грудня 2023 року ГУ ПФУ було складено протокол №28 про доведення інформації про звільнення відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу".

23 січня 2024 року ГУ ПФУ прийняло наказ №36-О, яким ОСОБА_1 було звільнено з 23 січня 2024 року із вказаної посади з виплатою компенсації за 3 календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 23 грудня 2023 року по 23 січня 2024 року з огляду на листки непрацездатності позивачки від 21 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 30 грудня 2023 року, від 06 січня 2024 року та від 16 січня 2024 року. Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з вказаним наказом на ньому відсутній.

Разом із тим, 23 січня 2024 року о 14 год 15 хв ГУ ПФУ було складено акт про те, що ОСОБА_1 було зачитано вголос наказ про дату звільнення та запропоновано взяти трудову книжку. Ознайомитись із наказом та взяти трудову книжку, розрахункові листки та пам`ятку ОСОБА_1 відмовилась в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що засвідчено їх підписами. Того ж дня відповідачем було складено протокол №4 про доведення інформації відповідно до статті 91 Закону України "Про державну службу".

Листом від 23 січня 2024 року №0700-08-8/5018 на поштову та електронну адресу ОСОБА_1 було надіслано лист ГУ ПФУ про необхідність отримання трудової книжки в управлінні по роботі з персоналом відповідача або надати заяву про надсилання трудової книжки із зазначенням адреси отримання.

ОСОБА_1 не погодилась із своїм звільненням із займаної посади та звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки дотримання ГУ ПФУ процедури звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням її посади державної служби відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону країни «Про державну службу».

При цьому сам факт проведення змін у штатному розписі ГУ ПФУ у 2023 році та правомірність скорочення посади позивачки у ході такої реорганізації ОСОБА_1 не оспорюється.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, регламентовано приписами Закону України "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 вказаного Закону однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За правилами частини 3 статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11- частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Згідно із приписами частини 5 статті 87 Закону №889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Порядок доведення до відома державного службовця інформації або документів передбачено приписами статті 91 Закону №889-VIII.

Доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 91 Закону №889-VIII).

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними (частина 2 статті 91 Закону №889-VIII).

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів (частина 3 статті 91 Закону №889-VIII).

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення (частина 4 статті 91 Закону №889-VIII).

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд першої інстанції слушно врахував при вирішенні спору правові висновки, що містяться у постановах Верховного Суду від 09 серпня 2022 року у справі № 380/876/21 та від 22 грудня 2022 року у справі №160/8601/20, відповідно до яких приписи статті 91 Закону №889-VIII свідчать про альтернативність вибору керівником державної служби способів доведення інформації або документів до відома державного службовця: особисто, поштою, електронною поштою, використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Вибір одного із зазначених способів доведення інформації не тягне за собою обов`язку одночасного використання іншого і законодавцем у не визначено імперативних вимог щодо вибору конкретного виду відправлення документів державного службовця засобами поштового зв`язку, який у розумінні Закону №889-VIII.

Відтак, з огляду на наявні у матеріалах справи докази суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про дотримання ГУ ПФУ порядку доведення на ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення та інформації про вакантні посади для її працевлаштування, які позивачкою були проігноровані.

Таким чином, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що за наявних обставин ГУ ПФУ мало необхідні правові та фактичні підстави для прийняття оспорюваного наказу від 22 грудня 2023 року №996-О "Про звільнення ОСОБА_1 " у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII.

Водночас наказ ГУ ПФУ від 23 січня 2024 року №36-О "Про дату звільнення ОСОБА_1 " було правомірно прийнято з огляду на листки непрацездатності позивачки від 21 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 30 грудня 2023 року, від 06 січня 2024 року та від 16 січня 2024 року у відповідності до частини 5 статті 87 Закону №889-VIII.

Доводи апелянта про невідповідність кількості запропонованих позивачці вакантних посад у період з 21 листопада 2023 року по 01 січня 2024 року з інформацією, отриманою від відповідача на запит на публічну інформацію, на переконання апеляційного суду є безпідставними, оскільки спростовуються наданими відповідачем доказами про додаткове доведення до відома ОСОБА_1 інформації про наявність вакантних посад, що утворились під час проведення реалізації змін штатного розпису ГУ ПФУ, у відповідності до вимог статті 91 Закону №889-VIII.

Щодо покликань апелянта на те, що наведене відповідачем у оспорюваних наказах формулювання не дає можливості чітко встановити на яку саме підставу для звільнення позивачки відповідно до частини 1 статі 87 Закону №889-VIII посилається відповідач, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до наказу ГУ ПФУ від 22 грудня 2023 року №996-0 "Про звільнення ОСОБА_1 " позивачку було вирішено звільнити з посади заступника начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису ГУ ПФУ на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

На переконання апеляційного суду, вказане формулювання в цілому дає можливість зрозуміти підставу звільнення, що додатково підтверджується текстом позовної заяви ОСОБА_1 , у якій вона чітко сформулювала суть спірних правовідносин та своїх вимог.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На думку апеляційного суду, напрацьовані ЄСПЛ положення про правові наслідки допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваних у цій справі рішень відповідача.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Будь-які процесуальні та/або процедурні порушення, пов`язані із самим оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи, яка звинувачується у правопорушенні, та суспільними (публічними) інтересами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17 та від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21.

Відхиляючи доводи апелянта про протиправне вирішення судом першої інстанції спору у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд виходить із такого.

За приписами частини 2 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас спір, що розглядається, не належить до таких категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження

Підсумовуючи наведене, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі № 260/433/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко