Справа № 160/32137/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року м.Дніпросправа № 160/32137/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 160/32137/23 (суддя Кальник В.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) щодо не здійснення нарахування та не виплати, належної ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період стаціонарного реабілітаційного лікування з 12.06.2023 по 26.06.2023 у сумі 50 000 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за період стаціонарного реабілітаційного лікування з 12.06.2023 по 26.06.2023 у сумі 50 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 24.01.2023 він отримав бойове поранення під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ російської федерації у місті Бахмут Бахмутського району Донецької області. На позиціях йому була надана перша медична допомога. Позивач був евакуйований силами медичного пункту 3 механізованого батальйону до стабілізаційного пункту медичної роти військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . 08.06.2023 військовослужбовцю ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВЛК при в/ч НОМЕР_3 , якою встановлено, що внаслідок отриманої 24.01.2023 травми важкого ступеню ОСОБА_1 потребує реабілітаційного лікування у санаторії « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Починаючи з 12.06.2023 по 26.06.2023 позивач перебував на стаціонарного лікуванні у КП «ДОСРЦ «Солоний лиман» ДОР. Для отримання додаткової грошової винагороди у зв`язку із перебуванням на лікуванні з 12.06.2023 по 26.06.2023 позивачем 08.08.2023 було подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , однак, цей рапорт залишено без відповіді та жодних належних виплат додаткової винагороди за вказаний період відповідачем здійснено не було. Позивач вважає, що йому протиправно не була виплачена належна додаткова грошова винагорода у загальній сумі 50 000 грн. - за 15 днів перебування на лікуванні (реабілітації) з 12.06.2023 по 26.06.2023 внаслідок раніше отриманого поранення (травми важкого ступеня).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року позовні вимоги задоволені частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 12.06.2023 по 26.06.2023 внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 12.06.2023 по 26.06.2023 внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що однією з підстав відсутності у військовослужбовця ОСОБА_2 права на отримання додаткової винагороди є розбіжність в наданих ним документах, а саме в даті отримання поранення, оскільки в довідці про обставини травми зазначено про травму отриману 24.01.2023 року, а в довідці ВЛК зазначено дату отримання травми як 24.01.2022 року. Крім того, як вбачається з наданих позивачем суду документів, військовослужбовець ОСОБА_2 внаслідок отриманого бойового травмування не перебував на стаціонарному лікуванні, а відтак він не набув права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022, в тому числі в період перебування на реабілітації в КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр м. Солоний лиман» ДОР, оскільки після такого лікування позивачем не надано документів, які б підтвердили його право на отримання додаткової винагороди.

Представник позивача направив письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що на обґрунтування своїх вимог позивач надав суду всі наявні в нього належні докази, а саме: 1) копію рапорту ОСОБА_1 щодо отримання додаткової грошової винагороди; 2) копію довідки ВЛК про обставини травми від 10.04.2023 №5531; 3) копію довідки ВЛК від 08.06.2023 №4040; 4) копію направлення в/ч НОМЕР_1 від 10.06.2023 №622 та 5) копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1830. Всі ці документи у їх сукупності підтверджують наявність позивача права на отримання додаткової винагороди на період лікування у зв`язку із отриманим пораненням.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 була видана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) сержанту ОСОБА_1 від 10.04.2023 №5531, в якій зазначено наступне: «« 24» січня 2023 року отримав: Акубаротравму (від 24.01.2023 року), травму правого коліна.

За обставин: В ході проведення службового розслідування встановлено, шо 24.01.2023 приблизно о 14:30 під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ російської федерації у місті Бахмут Бахмутського району Донецької області, внаслідок обстрілу окупаційними військами російської федерації позицій 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_1 отримав бойове травмування. На позиціях військовослужбовцю була надана перша медична допомога. Евакуйований силами медичною пункту 3 механізованого батальйону до стабілізаційного пункту медичної роти військової частини НОМЕР_2 , який розташований в АДРЕСА_1 . В подальшому переведений на наступний етап евакуації до 65 військово-медичного шпиталю у м. Дружківка, Донецької області. В госпіталізації відмовлено.

Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту.

Травмування/Поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.».

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 08.06.2023 №4040, позивачу було проведено медичний огляд ВЛК при в/ч НОМЕР_3 08 червня 2023 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після операції (15.02.2023) - артроскопії правого колінного, суглоба, парціальної резекції медіального меніска, реконструкції передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба з приводу травматичного пошкодження (24.01.2022) передньої хрестоподібної зв`язки, медіального меніску правого колінного суглоба внаслідок мінно-вибухової травми, нестійка комбінована контрактура правого колінного суглоба зі стійким больовим синдромом та тимчасовим порушенням функції. Травма важкого ступеню. Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми № 5531 від 10.04.2023. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ. Потребує реабілітаційного лікування у санаторії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з подальшим переоглядом у військовій частини НОМЕР_4 .

10.06.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 позивачу було видано направлення №622 на стаціонарне лікування (консультацію) в відділення «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» ДОР.

Згідно з випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 1830, ОСОБА_1 з 12.06.2023 по 26.06.2023 перебував на стаціонарного лікуванні у КП «ДОСРЦ «Солоний лиман» ДОР Новотроїцьке с. (підстава - довідка ВЛК від 08.06.2023 №4040).

08.08.2023 року позивачем командиру військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт, в якому він просив зробити перерахунок та нарахувати йому додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні після важкої травми по рішенню ВЛК.

Як зазначив позивач, рапорт залишено без відповіді та жодних належних виплат додаткової винагороди за вказаний період відповідачем здійснено не було.

Позивач, вважаючи не нарахування та не виплату додаткової грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 12.06.2023 по 26.06.2023 внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, вказав, що у спірному випадку відповідач протиправно не виплатив позивачу зазначену додаткову винагороду.

За наслідками апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.2 ст. 1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 №248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529.

В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Крім цього, згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З урахуванням вищезазначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Так, згідно з п. 9 розділу XXXIV Положення №260 (тут і далі - в редакції Наказу МОУ від 25.01.2023 № 44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до п. п. «б» п. 6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення № 402), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

За приписами з п. 21.1 та п. 21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

При цьому, відповідно до абз. 2 ст. 4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Крім того, відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 гл.1 р.І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл. 6 р.II Положення N 402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з п. 6.15 гл. 6 р.II Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбаченапостановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

Тобто, норми Постанови №168 встановлюють лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем в підтвердження своїх позовних вимог надано копії довідки ВЛК про обставини травми від 10.04.2023 №5531, довідки ВЛК від 08.06.2023 №4040, направлення в/ч НОМЕР_1 від 10.06.2023 №622, виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1830.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 12.06.2023 по 26.06.2023 дійсно проходив стаціонарне лікування, а саме, через наявність у нього травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.

В даному випадку, обидві вищевказані умови пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються копіями медичних документів, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 12.06.2023 по 26.06.2023 внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Позивач в частині відмови в задоволенні частини його позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Щодо наявності розбіжностей у датах отримання позивачем поранення, колегія суддів зазначає, що дійсно в довідці про обставини травми від 10.04.2023 №5531 вказано що травма була отримана позивачем 24.01.2023, тоді як в довідці ВЛК від 08.06.2023 №4040 вказано що травма отримана 24.01.2022.

Колегія суддів зазначає, що при складанні довідки ВЛК від 08.06.2023 №4040 було допущено очевидну описку вказано 2022 рік тоді як правильний є 2023 рік.

На переконання колегії суддів, допущена ВЛК при складанні довідки від 08.06.2023 №4040 помилка є формальною і жодним чином не впливає на право позивача отримати додаткову винагороду за період проходження реабілітації.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення в оскарженій частині ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 160/32137/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак