Справа № 120/668/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

11 липня 2024 р. Справа № 120/668/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 02.01.2024року за № 73

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати з 29.12.2023року Позивачці пенсію як державному службовцю, відповідно Закону України "Про державну службу" на підставі довідок від 29.12.2023року №0200-0602-8/131320 та №0200-0602-8/131311 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а також про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи. 29.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2 групи на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за № 73 від 02.01.2024 надано відмову. Позивач з цим рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою від 23.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком на підставі Закону №1058. 29.12.2023 року Позивачка звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та відповідними документами. Відповідно до пункту 3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 за наявності необхідного стажу роботи, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII їм не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723.

Згідно пункту 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону №3723, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом №889-VIII, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Вказав, що з матеріалів пенсійної справи вбачається, що відповідно до заяви Позивачка з 21.12.2004 року отримувала пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу».

Відповідно до п. 4-7 Закону №1058 особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Відповідно до вищезазначеної норми позивача з 01.05.2020 року було переведено на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до Закону №1058. Оскільки факт призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 відбувся, повторне призначення пенсії відповідно до Закону № 889 зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачене.

Також вказав, що лист від 29.12.2023 року № 0200-0602-8/131320 взагалі не є довідкою в розумінні постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1- 3, а носить виключно інформаційний характер про середні розміри виплат на посаді заступника начальника управління начальника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій пенсії та з 21.12.2004 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії АС №018856 від 16.12.2008 позивачці з 01.12.2008 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

Наказом № 81-О від 06.04.2010 ОСОБА_2 звільнено з займаної посади, у зв`язку із виходом на пенсію по встановленню ІІ групи інвалідності ст.38 КЗпП України та ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

З 01.05.2020 виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням норм 1 п. 4-7 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Як зазначив відповідач, в своєму рішенні, страховий стаж ОСОБА_1 врахований по 12.10.2010 та становить 38 років 6 місяців 11 днів.

29.12.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою, в якій просила перевести її на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Обчислення розміру пенсії позивачка просила здійснити на підставі довідок № 0200-0602-8/1313020 та № 0200-0602-8/131311 від 29.12.2023.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.01.2024 за № 73 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії щодо переходу із закону на закон з пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», з огляду на відсутність права.

Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу".

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", у Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-XII втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок додатково підтверджується нормами Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі Порядок № 622).

Зокрема пунктом 2 цього Порядку визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, незважаючи на те, що відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за особами, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мали не менше 20 років стажу на посадах державної служби, у подальшому (після 01.05.2016) зберігається право на призначення (отримання) пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

В свою чергу частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас згідно з приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою статті цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, в тому числі пенсії по інвалідності, яка призначається особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Подібна правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 645/3044/17.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю II групи, набула інвалідність в період перебування на посадах державної служби та станом на 01.05.2016 мала стаж державної служби понад 20 років, а отже, має право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Відповідач посилається на п. 3 Порядку № 622, а саме ,що здійснити переведення позивача на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII немає можливості, оскільки заявникові раніше призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Однак, відповідно до п. 3 Порядку № 622 право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р. жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок № 622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі п. 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, а тому має відповідати положенням вказаного Закону та конкретизувати його положення. При цьому підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Окрім умов, передбачених п. 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, Порядок № 622 передбачає додаткову умову для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом № 889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону.

В той же час, ані Закон № 3723-XII, ані Закон № 889-VIII такої умови не містять.

Суд відхиляє твердження відповідачів про те, що оскільки факт призначення позивачці пенсії державного службовця вже відбувся, то повторне призначення позивачці відповідно пенсії неможливе.

Суд зауважує, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, закон не забороняє особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за іншим законом.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 02.01.2024 року за №73 не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню.

Отже, в цій частині вимоги позивачки суд визнає обґрунтованими і задовольняє.

Разом з тим передчасними суд вважає позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати позивачці з 29.12.2023 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на підставі довідок № 0200-0602-8/131320 та № 0200-0602-8/131311 від 29.12.2023.

Перш за все суд зауважує, що ключовим правовим питанням, щодо якого фактично виник спір між сторонами у цій справі, є право позивача на переведення із пенсії за віком по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Тобто питання щодо розміру пенсії позивача, у разі переведення, є похідним та вирішується після вирішення питання про наявність у позивача відповідного права на переведення.

Як встановлено судом, оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця з підстав відсутності, на думку відповідачів, у позивача права на отримання такої пенсії, без дослідження та оцінки питань, пов`язаних із розміром спірної пенсії.

Тому суд не може перебирати на себе виключну компетенцію пенсійного органу та самостійно вирішувати ті питання, які не були предметом його розгляду.

До того ж судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

При цьому враховується правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20 (пункти 59-63).

Крім того, оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав нерозривно пов`язаний як з вимогою щодо переведення на вид пенсії за іншим законом, так і з вимогою щодо визначення розміру відповідної пенсії на підставі довідок № 0200-0602-8/131320 та № 0200-0602-8/131311 від 29.12.2023 про складові заробітної плати, суд вважає неможливим зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу пенсію державного службовця, але без визначення у судовому рішення того порядку і способу обчислення розміру пенсії, про який просить позивач, оскільки у цьому разі, вочевидь, розмір призначеної позивачці пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію по інвалідності буде відрізнятися ніж розмір пенсії, яку позивач фактично отримує натепер.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку відповідача, перешкоджали призначенню позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Проте, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду заяви позивача про переведення на інший вид пенсії вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення (перерахунку) пенсії, повинен повторно розглянути відповідну заяву позивачки та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

За встановлених обставин справи, саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає найбільш правильним і таким, що не буде суперечити закону.

Разом з тим, оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач чітко та однозначно заявив про неможливість врахування при призначенні (перерахунку) пенсії позивача державного службовця згідно довідки № 0200-0602-8/131320 від 29.12.2023, суд доходить висновку про необхідність надання оцінки цьому питанню з метою усунення тих причин та умов, які можуть вплинути на ефективність виконання судового рішення.

В цьому аспекті суд зазначає, що процедура призначення пенсій осіб, які згідно з пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899-VIII мають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII регламентується вже загаданим Порядком № 622.

Так, пунктом 4 цього Порядку визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

З аналізу наведених положень пункту 5 Порядку № 622 слідує, що до заробітку особи, яка після 1 травня 2016 року звернулася за призначенням пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але яка на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, розмір заробітку для обчислення пенсії визначається із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено ЄСВ.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, що установлені на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби), тоді як середньомісячна сума виплат (крім посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років) для осіб, які станом на дату звернення не мають 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців.

Якщо ж в особи відсутній стаж роботи для визначення середньомісячних виплат у вищезазначеному порядку, то застосовується останній абзац пункту 5 Порядку № 622, згідно з яким за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Крім того, необхідно врахувати, що в силу вимог пункту 6 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Отже, обчислення розміру пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII має здійснюватися з урахуванням приписів пункту 5 Порядку № 622 та обов`язково на підставі даних з довідок про заробітну плату, виданих за встановленою формою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, визначаються постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2017 року за № 180/30048.

Пунктом 1 вказаної Постанови затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, що додаються до постанови, а саме:

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як видно з матеріалів справи, разом із заявою про перехід на інший вид пенсії позивачка надала пенсійному органу довідку від 29.12.2024 № 0200-0602-8/131311 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видану Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за посадою заступника начальника управління-начальника відділу з призначення пенсій станом на грудень 2023 року, до якої включено всі види оплати праці, на які нараховано ЄСВ.

Така довідка відповідає формі, затвердженій Постановою № 1-3 від 17.01.2017, що відповідачем не заперечується.

Крім того, позивачка надала лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9323 за підписом заступника начальника ОСОБА_3 , в якому у відповідь на звернення позивачки від 22.01.2024 Головне управління повідомило інформацію про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2023 року по посаді головного спеціаліста в Головному управлінні.

Оцінивши зазначений лист суд зазначає, що він не відповідає формі "довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби", яка затверджена Постановою № 1-3 від 17.01.2017, а тому не може вважатися належною довідкою про заробітну плату для призначення пенсії державному службовцю.

З огляду на викладене, суд зауважує, що довідка від 29.12.2023 № 0200-0602-8/131320 не може бути врахована при вирішенні питання щодо визначення розміру пенсії державного службовця.

Відтак, під час повторного розгляду заяви позивача на виконання рішення суду, вищезазначена обставина підлягає врахуванню як відповідачем, так і позивачем. Зокрема, для вирішення пенсійним органом цього питання з дотриманням вимог чинного законодавства, позивачці слід надати відповідачу належну "довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби", оформлену з урахуванням висновків суду та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 73 від 02.01.2024 та покладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області обов`язку повторно розглянути заяву позивачки від 29.12.2023 про переведення/призначення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду за наслідками вирішення цієї справи.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а інших пов`язаних з розглядом справи витрат не встановлено, питання щодо розподілу судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 73 від 02.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: