Справа № 440/4713/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року Справа№440/4713/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 (далі-позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 (далі- відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із тим що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

- скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2024 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із тим що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2022 року на підставі мобілізації проходить службу на посаді водія автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти перевезення особового складу 2 загону спеціального призначення Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України.

Рідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2022 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до 57 ОМПБР.

11.08.2023 року на адресу батьків позивача в с. Шахове Добропільського району Донецької області від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло сповіщення про загибель, в кому вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним військові присязі у бою за нашу Батьківщину, виявив стійкість і мужність загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Часів Яр Луганської області.

Факт загибелі брата позивача також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 3158 від 01.07.2023 року, довідкою про причини смерті, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Факт родинних відносин із загиблим братом підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_5 , в якому в графі батьки зазначені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та свідоцтвом про народження заповнене на ім`я загиблого брата позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 в якому в графі батьки зазначені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що його рідний брат, на думку позивача, загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях позивач має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами .Проте, рішенням Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2024 відмовлено у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії передано до Донецького окружного адміністративного суду для розгляду.

В результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.05.2024 було визначено суддю Зінченка О.В. для розгляду адміністративної справи №440/4713/24.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки, на його думку, позивач вже звертався з тим самим предметом позовних вимог та з тих самих підстав до Військової частини НОМЕР_2 . Ідентична адміністративна справа перебуває на розгляді в Першому апеляційному адміністративному суді за №200/7043/23. Зазначив, що пунктом 5 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду та на підставі вищезазначеного просив адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 по справі №440/4713/24 залишити без розгляду .

Ухвалою суду від 10.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 по справі №440/4713/24.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За приписами частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач вважається військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Рідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2022 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до 57 ОМПБР.

11.08.2023 року за № 02/1901 на адресу батьків позивача в с. Шахове Добропільського району Донецької області від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшло сповіщення про загибель, в кому вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним військові присязі у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Часів Яр.

Факт загибелі брата позивача також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 3158 від 01.07.2022 року, довідкою про причини смерті, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Факт родинних відносин із загиблим братом підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_5 , в якому в графі батьки зазначені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та свідоцтвом про народження заповнене на ім`я загиблого брата позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 в якому в графі батьки зазначені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

У вересні 2023 року позивач звертався із рапортом до командування військової частини НОМЕР_2 щодо його звільнення з військової служби у зв`язку із тим, що його рідний брат загинув на війні, що дає право останньому бути звільненим на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Закону Про військовий обов`язок і військову службу звільнення через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

До рапорту ОСОБА_2 було додано належним чином нотаріально завірені копії документів, що підтверджують родинні відносини, та документи що підтверджуються факт загибелі брата позивача.

В листопаді 2023 на адресу проживання позивача надійшла відповідь від Військової частини НОМЕР_2 від 11.09.2023, в якій вказано, що військова частина НОМЕР_2 не заперечує факт наявних підстав для звільнення позивача, але у зв`язку із тим що поданий рапорт на звільнення не відповідав зразкам, останньому було відмовлено у звільненні.

В листопаді 2023 року позивачем подано рапорт на звільнення відповідного зразка наданого командуванням військової частини НОМЕР_2 , що його рідний брат загинув на війні, що дає право останньому бути звільненим на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Закону Про військовий обов`язок і військову службу звільнення через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

До рапорту позивачем було додано належним чином нотаріально завірені копії документів, що підтверджують родинні відносини, та документи, що підтверджуються факт загибелі брата позивача.

Вказаний рапорт погоджено ТВО командира автомобільної роти перевезення особового складу 2 загону спеціального призначення, та командиром 2 загону спеціального призначення.

Проте, станом на 05.12.2023 року рапорт про звільнення не розглянуто.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся 05 грудня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, у зв`язку із тим що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту від листопада 2023 року ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт від листопада 2023 року ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти рішення по суті порушеного у рапорті питання, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024.

За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Військовою частиною НОМЕР_2 від 19.03.2024 за вих. № 5488 позивача повідомлено, що його рапорт щодо звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із смертю брата (колишнього військовослужбовця Військової частини НОМЕР_8 ), відхилено юридичною службою Військової частини НОМЕР_2 за відсутністю підстав для звільнення та зазначено наступне:

Актом службового розслідування за фактом смерті брата позивача зафіксовано, що 29.06.2022 року близько 08:00 в тимчасовому розташуванні підрозділу НОМЕР_9 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_10 , який був розташований в АДРЕСА_3 , виявлено тіло стрільця санітара 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону старшого солдата ОСОБА_2 .

Так, службовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_2 близько 08:30 не повернувся зі сніданку, військовослужбовці, які проживали разом із загиблим вирішили перевірити місце відпочинку ОСОБА_2 , оскільки вважали, що останній відпочиває. Підійшовши до місця відпочинку військовослужбовцями було виявлено тіло ОСОБА_2 , який вірогідно покінчив життя шляхом самогубства внаслідок пострілу в голову автоматичною чергою з автомату АК-74 №2031202. В результаті таких дій ОСОБА_2 помер на місці.

Лікарським свідоцтвом про смерть зазначено, що намір невизначено, смерть настала внаслідок пострілу з іншої та неуточненої вогнепальної зброї.

Положення тіла ОСОБА_2 , положення зброї та характер поранень свідчить про те, що військовослужбовець вчинив самогубство.

До того ж, встановлено, що смерть ОСОБА_2 сталась під час несення військової служби, проте з виконанням обов`язків військової служби не пов`язана.

Також, службовим розслідуванням не встановлено ознак злочинів, передбачених статтею 115 ККУ Умисне вбивство або статтею 120 ККУ Доведення до самогубства.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_8 (з основної діяльності) від 20.07.2022 №331 встановлено, що смерть ОСОБА_2 визнана такою, що сталась під час виконання обов`язків військової служби, проте з виконанням обов`язків військової служби не пов`язана.

З огляду на вищевикладене, юридична служба прийшла до висновку, що поняття «під час проходження військової служби, пов`язаною з виконанням службових обов`язків військової служби» та «під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України» не є змістовно тотожними.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, що загибель ОСОБА_2 настала саме під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відтак, законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту відсутні.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про ведення воєнного стану в України (зі змінами) військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Закон України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 № 389-VIII визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Так, згідно статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ розрізняють наступні види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, встановлені у частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1) та під час дії воєнного стану (пункт 2).

З матеріалів справи встановлено, що позивач є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов до суду не надано. Так само відповідачем до суду не надано будь-які докази на підтвердження обставин указаних у відповіді на рапорт позивача від 19.03.2024 за №5488 стосовно обставин смерті брата позивача.

Натомість матеріалами адміністративної справи підтверджується факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним військові присязі у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність загинув 29.06.2022 року в районі населеного пункту Часів Яр, а саме сповіщенням про загибель ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.08.2023 № 02/1901.

Докази того, що у вказаному сповіщенні міститься помилка, або докази того, що останнє помилково було направлено, відповідачем суду не надано, а судом такі обставини не встановлені.

Отже, з дослідження наявних у матеріалах адміністративної справи доказів, судом установлено, що загибель ОСОБА_2 настала саме під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Позивач у позові просить суд скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2024 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із тим що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, однак, суд зауважує, що лист від 19.03.2024 за №5488 (відповідь на рапорт позивача) не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не може бути скасований.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його рідний брат загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 10 липня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко