Справа № 440/7300/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 р. Справа № 440/7300/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, повний текст складено 19.02.24 по справі № 440/7300/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ-ТРЕЙД 2018"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» (далі по тексту ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018», позивач, платник податків) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління в Полтавській області (далі - ГУ ДПС в Полтавській області, відповідач, контролюючий орган), у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 855/0406 від 01.02.2023 року;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» (39600, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Лесі Українки, буд. 33, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області (36000, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 34, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність податкового повідомлення-рішення № 855/0406 від 01.02.2023, як такого, що не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки при його винесенні контролюючим органом не було взято до уваги того, що позивач позбавлений можливості сплатити суму податкового зобов`язання у встановлений законом строк з незалежних від нього причин, а відтак, до позивача не можуть застосовуватись положення абзацу 3 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Пояснив, що одним із основних контрагентів позивача, взаємовідносини із яким суттєво впливають на фінансову та податкову звітність, є Публічне акціонерне товариство «Укртатнафта», яке внаслідок дії на території України військового стану зазнало численних ракетних обстрілів та не має можливості своєчасно виконувати свої договірні та податкові обов`язки, що підтверджується відповідними документами.

Таким чином, з огляду на те, що абзацом першим підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 ХХ ПК України встановлено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні, стверджував про необхідність застосування у спірних правовідносинах положень абзацу першого підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а не абзацу третього вказаного підпункту, як протиправно зазначено в акті перевірки.

Додатково зауважив на залишенні контролюючим поза увагою того факту, що на час складення акту про результати камеральної перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, для ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» не настав строк виконання зобов`язань щодо сплати податків, оскільки такі обов`язки настануть протягом шести місяців після припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Звернув увагу, що питання сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік в сумі 182708,00 грн слугувало предметом розгляду у судових справах № 524/5600/22 та № 524/5602/22, в яких суди дійшли висновку про те, що з огляду на положення першого підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 ХХ ПК України, для ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» не настав строк виконання зобов`язань щодо подання звітності та сплати податків, оскільки такі обов`язки повинні бути виконані ним протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Так, судами констатовано, що неподання контрагентом позивача ПАТ «УКРТАТНАФТА» первинних документів для належного формування фінансової звітності, унеможливило для ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» у встановлений строк сформувати та подати до контролюючого органу податкові декларації з податку на прибуток за відповідні періоди, а відтак, і сплатити суму податкового зобов`язання у встановлений строк.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі № 440/7300/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ-ТРЕЙД 2018" (пр-т Лесі Українки, буд. 33, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, 36000, код ЄРДПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 01.02.2023 № 855/0406.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ-ТРЕЙД 2018" витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 440/7300/23 та винести нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що обставини самостійного подання позивачем податкової декларації з податку на прибуток у встановлений законом строк та самостійне визначення суми податкового зобов`язання, що підлягає сплаті в бюджет, свідчать про наявність в діях позивача ознак вини, оскільки ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» мало можливість дотриматися правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, однак жодних заходів для цього не вчинило. Більше того, позивач не заперечує свою обізнаність щодо обов`язку зі сплати суми податкового зобов`язання, а відтак, контролюючим органом доведено у повному обсязі вчинення позивачем порушення.

Повідомив, що позивачем до контролюючого органу не надавався сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення наявності форс-мажорних обставин, які могли б завадити підприємству виконати свої зобов`язання перед бюджетом щодо сплати суми податку. Крім того, заяви про відсутність можливості виконання податкових зобов`язань зі сплати податку на прибуток за 2021 рік з вичерпним переліком документів відповідно до вимог Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 за № 967/38303 (далі по тексту Порядок № 225) також не надавалось, що в свою чергу, свідчить про відсутність будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати задекларованих позивачем податкових зобов`язань.

Цитуючи положення Порядку № 225 стверджував, що платники податку, які із заявою про відсутність можливості виконати податковий обов`язок до контролюючого органу не звертались та стосовно яких рішення щодо неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку контролюючим органом не приймалось, або які звертались до контролюючого органу із заявою про відсутність можливості виконати податковий обов`язок та стосовно яких контролюючим органом було прийнято рішення щодо можливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкового обов`язку (у спірному випадку зі сплати податків і зборів) лише за умови сплати податків на прибуток за 2021 рік до 31 липня 2022 року.

Заперечував проти врахування тверджень позивача щодо неможливості виконання податкових обов`язків його контрагентом ПАТ «УКРТАТНАФТА», оскільки вказані обставини жодним чином не встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між обставинами неможливості виконання податкових обов`язків ПАТ «УКРТАТНАФТА» та безпосереднім впливом таких обставин саме на позивача та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку.

Додатково звернув увагу на неврахуванні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення правових позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а, від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ-ТРЕЙД 2018" зареєстроване як юридична особа () в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14.12.2022 Головним управлінням ДПС у Полтавській області, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, статей 75, 76 розділу II пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік ТОВ "ОІЛ-ТРЕЙД 2018 ".

За результатами камеральної перевірки складено Акт №7160/16-31-04-06-03/41451174 «Про результати камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік ТОВ "ОІЛ-ТРЕЙД 2018" ().

За висновками акту перевірки № 7160/16-31-04-06-03/41451174 від 14.12.2022 встановлено несплату узгодженої суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2021 рік в розмірі 182708,00 грн, строк прострочення сплати грошового зобов`язання становить 136 календарних дні, чим порушено п. 57.1 ст. 57 та частину третю п.п. 69.1 п. 69 підр. 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» на акт перевірки від 14.12.2022 № 7160/16-31-04-06-03/41451174 подавало заперечення до ТУ ДПС у Полтавській області від 09.01.2023 № 5 (вх. від 16.01.2023 № 1369/6/16-31), за наслідками розгляду яких, враховуючи аргументи та зауваження ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018», висновки акту камеральної перевірки від 14.12.2022 № 7160/16-31-04-06-03/41451174 з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Ш» від 01.02.2023 № 855/0406 на суму штрафу 91354,00 грн, яке надіслано на податкову адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з відміткою поштової служби отримано підприємством 08.02.2023.

Позивачем 24.02.2023 (листом № 20 від 21.02.2023) подано скаргу до ДПС України щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 01.02.2023 № 855/0406.

За результатами розгляду скарги (вх. №1375/8/16-31 від 19.04.2023) прийнято Рішення від 19.04.2023 № 9623/6/99-00-06-03-01-06, відповідно до якого податкове повідомлення - рішення від 01.02.2023 № 855/0406 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в акті перевірки контролюючим органом не зазначено обставини та не доведено фактів, які б свідчили про умисне порушення платником податків строків сплати грошового зобов`язання, при цьому доказів про умисне порушення позивачем строків сплати податкового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік ТОВ " ОІЛ-ТРЕЙД 2018" до суду не надано, застосування до позивача штрафу у розмірі 50% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, передбаченого абз. 2 пунктом 124.2 статті 124 ПК України є безпідставним, а відтак податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області від 01.02.2023 №855/0406 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, отже, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Цим Кодексом передбачено функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Зокрема, як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У розумінні підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

На виконання приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом положень статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За визначенням, наведеним у пункті 137.4 статті 137 ПК України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з підпунктами 49.18.6 та 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що оскаржуваним податковим-повідомленням рішенням відповідачем нараховано штрафні санкції у розмірі 91354,00 грн за порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених зобов`язань з податку на прибуток за 2021 рік у розмірі 1827008,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік від 01.03.2022 (№ ), відповідно до якої узгоджена сума грошового зобов`язання, яка підлягає сплаті становить 207011,00 грн. Зараховано передоплату у розмірі 24303,00 грн.

Станом на 14.12.2022 (дата проведення контролюючим органом камеральної перевірки), залишилась несплаченою сума податку на прибуток у розмірі 182708,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно з підпунктом 49.18.6 пункту 49.18 статті 49 та пункту 57.1 статті 57 ПК України граничний строк подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2021 рік - 01.03.2022, а відтак граничний сплати податкових зобов`язань є 11.03.2022.

Водночас, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» № 2118-IX від 03 березня 2022 року, який набрав чинності 07 березня 2022 року, підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено пунктом 69:

« 69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

69.1. У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

69.3. Платники податків, які у зв`язку з наслідками їх безпосередньої участі у воєнних діях не дотрималися визначених цим пунктом термінів виконання податкових обов`язків, звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за невиконання податкових обов`язків, за умови виконання таких обов`язків протягом одного місяця з дня закінчення дії наслідків, які унеможливили виконання таких обов`язків».

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» № 2142-IX від 24 березня 2022 року в редакції Закону № 2260-IX від 12 травня 2022 року, який набрав чинності з 27 травня 2022 року, пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України викладено в новій редакції, а саме:

«69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

69.1. У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Колегією суддів встановлено, що на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 01.02.2023, підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було викладено в редакції Закону України від 13 грудня 2022 року № 2836-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України», який набув чинності з 03.01.2023 року, а саме: «….Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк сплати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року».

Отже, з урахуванням введеного на території України воєнного стану та положень пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, граничний термін сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на прибуток за 2021 рік було продовжено до 31.07.2022, а потім до 01.08.2022.

Відтак, розбіжності в кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання (різниця в 1 день), зазначені в акті перевірки та в додатку до спірного податкового повідомлення рішення зумовлені саме різними редакціями абзацу третього підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи позовної заяви щодо неможливості позивачем своєчасно виконувати свої податкові обов`язки, як на підставу для звільнення від відповідальності, оскільки наявність рішення про неможливість своєчасного виконання контрагентом позивача свого податкового обов`язку беззаперечно не підтверджує відсутність такої можливості і у позивача.

Так, згідно з актом «Про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2021 рік «ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» ) контролюючим органом встановлено, що по податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2021 рік від 01.03.2023 (№ ) сплачено податку на прибуток в сумі 24303,00 грн, залишок 182708,00 грн станом на 14.12.2022 не сплачено, строк прострочення сплати грошового зобов`язання становить 136 днів.

Враховуючи, що позивачем у строк, встановлений ПК України в редакції Закону України від 13 грудня 2022 року № 2836-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України», не сплачена сума узгодженого податкового зобов`язання по податку на прибуток у розмірі 1827008,00 грн, слід дійти висновку про порушення ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України та підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Водночас, контролюючий орган, виявивши вказане порушення, прийняв рішення про застосування до ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» штрафної санкції у розмірі 50% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання на підставі абз. 2 пункту 124.2 статті 124 ПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що застосовуючи до позивача штрафні санкції у вказаному розмірі за порушення пункту 57.1 статті 57 ПК України, яке полягало у несвоєчасній сплаті протягом граничного строку узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ, відповідач послався на умисність такого діяння.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положеннями пункту 124.2 статті 124 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Тобто, з наведеного слідує, що накладення штрафу за пунктом 124.2 статті 124 ПК України можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Варто зазначити, що ПК України не містить визначення поняття «вина», однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1 та 112.2 статті 112 ПК України, відповідно до яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 ПК України є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

У постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 та 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у ст. 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.

У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21.

При цьому, слід зауважити, що положеннями пункту 109.3 статті 109 ПК України передбачено, що у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

В інших випадках, визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.

За вищенаведеного нормативного врегулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за пунктом 124.2 статті 124 ПК України, є обов`язковість доведення контролюючим органом вини платника податків, зокрема, можливості платника податків вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, з одночасним умисним не вчиненням певних дій щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач в якості доказу на підтвердження наявності у позивача можливості своєчасно сплатити узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковою декларацією за 2021 рік, в акті камеральної перевірки послався зокрема на те, що ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» самостійно подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік за встановленою формою та в строк, визначений підпунктом 49.18.6 пункту 49.18 статті 49 ПК України. Наведене, на думку відповідача, свідчить про обізнаність позивача з нормами Кодексу, зокрема, з граничними строками сплати податку, адже вони закріплені в ПК України та знаходяться у вільному доступі, а також із інформацією щодо бюджетного рахунку, який розміщено на сайті ДПС та в електронному кабінеті платника. З посиланням на те, що ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» самостійно визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає до сплати в бюджет, відповідачем зроблено висновок, що на етапі підготовки податкової декларації платник податків усвідомлював про обов`язок в подальшому сплатити податкові зобов`язання.

Таким чином, акт камеральної перевірки містить лише посилання на обізнаність позивача із законодавчими нормами, які регламентують процедуру, порядок та строки сплати податку на прибуток. Разом з цим, останній не містить жодних обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм пункту 57.1 ст. 57 ПК України та наявності підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 124.2 статті 124 ПК України. Доказів на підтвердження умисності несвоєчасної сплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, надано не було.

Сам по собі факт несвоєчасної сплати суми грошового зобов`язання не свідчить про умисне недотримання позивачем правил та норм ПК України та невжиття відповідних заходів в цій частині.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Отже, у разі виявлення фактів несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючий орган має право звернутися із запитом до платника податку.

У разі отримання пояснень та документів, матеріали передаються до підрозділів податкового аудиту для прийняття рішення щодо проведення документальної перевірки.

З огляду на те, що камеральна перевірка за підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини, суд апеляційної інстанції не вбачає можливим встановлення в межах камеральної перевірки обставин, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків.

На думку колегії суддів, наявна у акті перевірки таблиця «Обставини, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень» складена формально із зазначенням про відсутність у податкового органу відповідної інформації, без аналізу будь-яких документів та обставин.

За приписами пункту 112.7 статті 112 ПК України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість дотриматися правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів для цього, платник податків, не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що правова норма, на підставі якої позивача притягнуто до фінансової відповідальності (пункт 124.2 статті 124 ПК України), обрана контролюючим органом необґрунтовано, без дотримання всіх вимог чинного законодавства, а відтак штрафні санкції застосовано без доведення наявності умислу та вини платника податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом не доведено під час розгляду справи наявності вини позивача, що свідчить про безпідставне застосування штрафу у розмірі 50% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції під час розгляду даної справи враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.12.2023 у справі № 420/4099/22 відповідно до якої у разі відсутності кваліфікуючої ознаки у вигляді умислу, діяння позивача утворює склад правопорушення, за яке відповідальність має наступати на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків.

За висновками суду касаційної інстанції суди, дотримуючись принципів процесуального закону, мають надавати оцінку спірним правовідносинам щодо правомірності застосованого до позивача штрафу в частині правопорушення, яке не пов`язано із наявністю вини у поєднанні з умислом.

Колегія суддів зауважує, що позивач оскаржує податкове повідомлення - рішення № 855/0406 від 01.02.2023 щодо застосування штрафних санкцій, обґрунтовуючи свою позицію у спорі відсутністю вини з боку підприємства, проте не спростовує факту наявності порушення терміну сплати сум узгоджених податкових зобов`язань у розмірі, визначеному пунктом 124.1 статті 124 ПК України.

Так, з розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегією суддів установлено, що позивачем порушено строк сплати податкового зобов`язання на 136 календарних днів на суму 182708,00 грн.

Отже відповідач, з урахуванням приписів п.124.1 ст. 124 ПК України, мав нарахувати позивачеві штрафні санкції у розмірі 10% від вказаної суми, що складає 18270,80 грн.

На переконання колегії суддів, за умови не доведення наявності в діях позивача умислу, з урахуванням висновків акту перевірки та обставин справи, платник податків підлягав притягненню до відповідальності на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України, а тому до нього мали бути застосовані штрафні санкції у сумі 18270,80 грн.

За встановлених у цій справі обставин наявні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення лише в частині суми необґрунтовано застосованого штрафу, оскільки це пов`язано із застосуванням помилкової ставки штрафу внаслідок безпідставної кваліфікації діяння як умисного.

Часткове скасування податкового повідомлення-рішення із зміною ставки штрафу в межах однієї об`єктивної сторони, суб`єкта та об`єкта правопорушення не може розглядатися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу або перебирання на себе його функцій. У даному випадку лише уточняється правильна кваліфікація діяння платника податків в межах одного складу податкового правопорушення та правильна ставка штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № 855/0406 від 01.02.2023 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 73083,20 грн (91354,00 - 18270,80) та, відповідно, часткового задоволення позовних вимог. Проте в іншій частині податкове повідомлення-рішення є правомірним, що в свою чергу, свідчить про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 440/7300/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн ( а.с. 9).

Враховуючи, висновки суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог (скасування податкового повідомлення-рішення від 01.02.2023 № 5 на суму 73083,20 грн, що складає 80% від 91354,00 грн відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2147,20 грн (80% від 2684,00 - сума сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Полтавській області.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 440/7300/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якої позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 855/0406 від 01.02.2023 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 73083,20 грн.

В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» - залишити без задоволення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» (39600, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Лесі Українки, буд. 33, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, Полтавська область, місто Полтава, вул. Європейська, 4, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий С.П. Жигилій