Справа № 420/28892/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,
31.05.2023 ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано клопотання про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.
17.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до суду апеляційної інстанції подано заперечення стосовно стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Мотивуючи таке звернення відповідач вказує, що позивачем не підтверджено належними доказами суму заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.
В силу приписів п.п.1, 2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.
В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неперерахування пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у період з 06.02.2023 по 28.08.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ІІ групи ОСОБА_1 у період з 06.02.2023 по 28.08.2023.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу.
У межах апеляційного розгляду справи адвокатом Пуйдою Є.Ю. підготовлено та скеровано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому представником позивача проаналізовано наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи та викладено власну позицію з даного приводу та додано відповідні докази.
Також, адвокатом Пуйдою Є.Ю. до апеляційного адміністративного суду подано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.
Апеляційний розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду без виклику сторін.
Надання адвокатом Пуйдою Євгеном Юрійовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №004572 від 20.09.2021) правничої допомоги ОСОБА_1 під час перегляду справи в апеляційному порядку підтверджується наявними у матеріалах справи договором про надання правової допомоги від 13.10.2023 №6, додатковою угодою від 13.10.2023 №1, актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 31.05.2024.
За результатом аналізу таких документів колегією суддів установлено, що розмір гонорару адвоката становить 1500грн. за годину витраченого робочого часу з надання професійної правничої допомоги.
На складання і подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області адвокатом Пуйдою Є.Ю. витрачено 1 годину.
Тобто, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які позивач має сплатити становить 1500грн.
З урахуванням приписів частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Із запровадженням з 15.12.2017 змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Як установлено судом апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області скористалось наданими приписами чинного процесуального законодавства правом та подало апеляційного адміністративного суду заперечення стосовно стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Натомість, таке звернення відповідача взагалі не містить жодних доводів стосовно співмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Означене звернення аргументовано лише тим, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження сплати суми витрат за надання правничої допомоги.
Однак, вказана позиція суб`єкта владних повноважень є необґрунтованою, адже відповідно до приписів ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Тобто, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07), витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені. Хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно із договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними».
З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє довід ГУ ПФУ в Одеській області про необхідність відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через неподання до суду доказів оплати таких послуг.
Не є юридично спроможним також посилання відповідача щодо заборони Законом України «Про загальнообов`язакове державне пенсійне страхування» стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області судового збору, оскільки відшкодування позивачу у такий спосіб понесених судових витрат прямо відповідає положенням ст.139 КАС України, які є спеціальними в контексті вирішення спірного питання.
Також, судом апеляційної інстанції установлено, що в досліджуваному клопотанні адвокатом Пуйдою Є.Ю. викладено прохання стягнути витрати на професійну правничу допомогу саме на його користь.
При цьому, колегія суддів зазначає, що прохальна частина звернення про ухвалення додаткового рішення не кореспондується із приписами чинного процесуального законодавства, адже в розумінні положень КАС України розподіл судових витрат здійснюється на користь учасника справи, а не адвоката.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1500грн. підлягають стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 .
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції колегія суддів зазначає таке.
Вимоги до змісту постанови суду апеляційної інстанції наведено у статті 322 КАС України, відповідно до підпункту «в» пункту 4 якої постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Тобто, суд апеляційної інстанції може здійснити новий розподіл судових витрат лише у випадку скасування або зміни рішення окружного адміністративного суду.
Оскільки за наслідком перегляду справи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції залишено без змін, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості здійснювати розподіл витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в окружному адміністративному суді.
Згідно із п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що під час перегляду даної справи в апеляційному порядку апеляційним адміністративним судом не було вирішено питання про судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення у вказаній частині додаткового судового рішення.
Керуючись статтями 4, 132, 134, 139, 194, 252, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1500(дна тисяча п`ятсот)грн.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький