Справа № 947/39377/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/39377/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткового судового рішення по справі №947/39377/23

У С Т А Н О В И В:

10.06.2024 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Мотивуючи таке звернення третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів вказує про необхідність здійснення розподілу судових витрат.

Надаючи оцінку заяві Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткового судового рішення у системному зв`язку із положеннями чинного процесуального законодавства, колегія суддів зазначає таке.

Порядок вирішення питання щодо ухвалення додатково судового рішення визначено статтею 252 КАС України, відповідно до пункту 1 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як установлено колегією суддів, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення №199463 від 04.12.2023, винесену помічником старшого зміни прикордонних нарядів лейтенантом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 850 грн., сплаченого відповідно до квитанції № ЗХЗМ-08ЕТ-ТКНН-81Е6 від 04.12.2023.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зобов`язальною частиною рішення суду першої інстанції Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області оскаржено її в апеляційному порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі №947/39377/23 апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 у справі №947/39377/23 в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 суму штрафу в розмірі 850 грн., сплаченого відповідно до квитанції № ЗХЗМ-08ЕТ-ТКНН-81Е6 від 04.12.2023 скасовано.

Прийнято в цій частині нове рішення суду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 суму штрафу в розмірі 850 грн., сплаченого відповідно до квитанції № ЗХЗМ-08ЕТ-ТКНН-81Е6 від 04.12.2023 відмовлено.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, правила розподілу судових витрат відрізняються залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, положеннями статті 139 КАС України не передбачено стягнення в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень: судового збору; витрат на професійну правничу допомогу; витрат, пов`язаних з витребуванням доказів; витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій.

Порядок відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, врегульовано частиною одинадцятою статті 139 КАС України, згідно якої судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів враховує, що у цій справі Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області як третя особа заперечувала проти задоволення позову.

Отже, судові витрати, понесені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, відшкодовуються у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача, тобто у порядку частини другої статті 139 КАС України.

Положення частини другої статті 139 КАС України передбачають відшкодування відповідачу - суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Водночас, наведені законодавчі приписи не встановлюють стягнення на користь суб`єкта владних повноважень в порядку розподілу судових витрат: судового збору; витрат на професійну правничу допомогу; витрат, пов`язаних з витребуванням доказів; витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, які сплачено суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявлені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області судові витрати не розподіляються.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.12.2023 у справі №200/14456/21.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткового судового рішення у справі №947/39377/23.

Керуючись ст.ст. 4, 248, 252, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткового судового рішення у справі №947/39377/23 відмовити повністю.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання учасника судового процесу копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов