Справа № 420/22544/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22544/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Ніколаєнко Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2023 року адвокат Ніколаєнко О.О., яка діє в інтересах Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» (далі Підприємство «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ») звернулася до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів:

- від 11.02.2023 № UA500000/2023/000003/2,

- від 11.02.2023 № UA500000/2023/000004/2,

- від 11.02.2023 № UA500000/2023/000005/2,

- від 13.02.2023 № UA500500/2023/000128/2.

Окрім цього, адвокат просила стягнути з Митниці, за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь підприємства, судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог адвокат Ніколаєнко О.О., зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Як пояснює адвокат Підприємства «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ», надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, у них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар.

За твердженням адвоката, митний орган формально послався на те, що надані підприємством документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими

Таким чином, на думку адвоката, спірні рішення про коригування митної вартості є протиправними, оскільки прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні, засіданні, позов Підприємства «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» - задоволено.

Визнані протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2023 № UA500000/2023/000003/2, № UA500000/2023/000004/2, №UA500000/2023/000005/2 та від 13.02.2023 № UA500500/2023/000128/2.

Суд стягнув на користь Підприємства «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ», за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 753,23 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, позивач надав усі необхідні документи, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів.

Суд зазначив, що митні органи, згідно наданих чинним законодавством повноважень, мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як зазначив суд першої інстанції, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд відхилив зауваження митного органу про відсутність у поданих до митного оформлення документах комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом, а тому не є обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Стосовно зауважень митного органу про те, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення не зазначений одержувач товару, а лише зазначено «Тo order», а покупцем товару указаний «Ind Over», у той час як згідно наданих до митного оформлення документів, покупцем та одержувачем товару є підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз», суд указав, що митна декларація країни відправника містить необхідні дані для ідентифікації товару, та додаткового підтвердження числових значень митної вартості: посилання на інвойс, вагу, номери контейнерів, порт завантаження та порт доставки, загальну вартість товару згідно інвойсу.

Також суд першої інстанції указав, що зазначення в експортній митній декларації назви отримувача «Ind Over» є скороченим від найменування «Indrayani Overseas», та не може слугувати підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Зауваження митниці, що у наданих документах відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування, суд визнав безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та визнав необґрунтованими аргументи Митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару.

Суд вважав, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

По - перше, Митниця вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що у поданих декларантом документах містяться розбіжності, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту у рішенні про коригування митної вартості товарів, зокрема, про таке.

Так, скаржник зазначає, що згідно пункту 5.1. Контракту від 07.05.2022 № №16/ІМ/2022 Продавець зобов`язаний надати Покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався.

Далі скаржник заявляє, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:

-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку - фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Проте, як указує скаржник, декларант до митного оформлення жоден з наведених документів не надав, а лише надав лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001.

При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Фонтан-Транс» та ТОВ «Галаксі Транс».

Далі вказано, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 не зазначений одержувач товару, зазначено лише «Тo order», а покупцем товару вказано «Ind Over». Проте, як встановлено документами покупцем та одержувачем товару є Підприємство «Індраяні Оверсіз».

Окрім цього, скаржник зазначає, що у додатково наданому розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару від 03.12.2023 б/н зазначено, що ціна товару на умовах поставки FOB складає 483 дол. США, прибуток становить 4 дол. США.

У наступному рядку зазначається ціна товару на умовах поставки CIF Constanta port у розмірі 487 дол. США, при цьому відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування:

Також скаржник зазначає, що у додатково наданому прайс-листі від 05.11.2022 ціна товару визначається у розмірі 491 дол. США/т. на умовах поставки CIF Constanta, Romania, що відрізняється від ціни товару, зазначеної в інших документах (інвойс, розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару; додаткова угода від 05.11.2022 № 9 до контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022).

Отже, на переконання скаржника, наведені розбіжності та відсутність даних про вказані вище складові, свідчить про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару.

По-друге, скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування у декларанта додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.

Обґрунтовуючи свій аргумент, скаржник указує, що Митний кодекс України встановлює його право письмово запитувати від декларанта додаткові документи, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів.

Оскільки, митний орган вважав, що подані документи на підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то відповідно він скористався своїм правом витребувати відповідні додаткові документи.

По-третє, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

Як пояснює скаржник, документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили розбіжності та не містили усіх даних, відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

Скаржник, посилаючись на частини 1, 2 статті 64 Митного кодексу України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, указує, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі

В рамках даного спору, як зазначає скаржник, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»). Тобто здійснювалося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, які за своїми характеристиками та особливостями, будуть максимально наближено підпадати під ознаки ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (з врахуванням індивідуальних характеристик оцінюваного товару).

Наведене, на думку скаржника свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо необґрунтованості застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

Підприємство «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

Підприємство «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» 23.02.1998 зареєстроване як юридична особа, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата запису 09.02.2007, ().

Основний вид економічної діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Інші: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою. Ракоподібними та молюсками.

07.05.2022 між Підприємством «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» (Покупець) та Компанією NAGSI OVERSEAS PVT.LTD (попередня назва «SHAH NANJI NAGSI OVERSEAS PVT.LTD») Індія (Продавець) укладений Контракт № 16/IN/2022 (далі Контракт).

Відповідно до пункту 1.4 Контракту Ціни на товар встановлюється в доларах США у відповідності до умов поставки та включають вартість товару, вартість пакування, маркування, та морської доставки.

Пункт 1.5. Контракту визначає, що Умови поставки товару CIF Мерсін, Туреччина, або FOB (порт відвантаження), Індія, зазначається у додатках до контракту та інвойсах на кожну партію.

Відповідно до пункту 3.2. Контракту умови поставки за цим договором є CIF Мерсін, Туреччина «Інкотермс 2010», либо ФОБ (порт відвантаження) Індія.

10.08.2022 укладена Додаткова угода № 1 до Контракту № 16/IN/2022, якою закріплено, що виробником та вантажовідправником товару згідно пункту 1.2. контракту є SHAH NANJI NAGSI OVERSEAS PVT.LTD (на дату винесення спірних рішень компанія змінила назву на AGARIYA EXPORTS PRIVATE LIMITED).

05.11.2022 відповідно до пункту 1.1 Контракту сторонами був підписаний Додаток № 9 до Контракту від 07.05.22 № 16/IN/2022 на відвантаження «індійського довгозернового рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року 260 мт» країна походження Індія, на умовах поставки CIF Константа, Румунія.

Загальна кількість товару, що поставляється, за додатком № 9 від 05.11.2022 складає 260,0 метричних тон. 1 метричної тон.

Вартість 1 метричної тони (вага нетто) пропареного рису в упаковці 25 кг п/п мішки складає 487,0 доларів США, загальною вартістю 126 620,00 доларів США ± 5%.

Умови оплати відповідно до Додатка № 9 від 05.11.2022 здійснюються наступним чином:

а) 100% партії товару покупець оплачує протягом 90 днів з моменту приходу судна до порту призначення;

б) оплата 100% від вартості партії товару банківським переказом чи за інкасо відповідно до Уніфікованих правил для інкасо, публікації МТП № 522, редакції 1995 року.

05.11.2022 Продавець виставив рахунок (invoice) №SR22Y-00360 на товар «індійський довгозерновий рис, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року» загальною кількістю 260 метричних тон, розфасований у 25 кг мішки з п/п, вартістю за 1 мт 487,0 дол. США, загальною вартістю 126 620,00 доларів США.

Товар прибув у порт Константа, Румунія, за єдиним коносаментом (Bill of Lading) №MAEU222901276 від 29.11.2022 у 10 (десяти) контейнерах, які зазначені у рахунку-інвойсі № SR22Y-00360 від 05.11.2022.

Відповідно до зазначеного вище Додатку № 9 від 05.11.2022 до Контракту та інвойсу №SR22Y-00360 від 05.11.2022, у 6 перших контейнерах був ввезений товар «індійський довгозерновий пропарений рис, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року», оформлення якого здійснене у зоні діяльності Житомирської митниці за першим методом визначення митної вартості (за ціною угоди), за електронними митними деклараціями (даів - ЕМД) №№: 23UA5304 від 23.01.2023, 23UA5502 від 23.01.2023, 23UA65U7 від 23.01.2023, 23UA24U9 від 25.01.2023, 23UA25U8 від 25.01.2023, 23UA44U0 від 31.01.2023.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного товару митний брокер подав 4 ЕМД типу «ІМ40ДЕ» на чергові 4 контейнери товару «індійського довгозернового пропареного рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року», який поставляється згідно Додатку № 9 від 05.11.2022 до контракту, та інвойсу № SR22Y-00360 від 05.11.2022, зокрема:

- № 23UA63U7 від 24.01.2023

- № 23UA65U5 від 24.01.2023

- № 23UA67U3 від 24.01.2023,

- № 23UA84U2 від 26.01.2023.

Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України декларант надав відповідні документи, а саме:

1) до ЕМД № 23UA63U7 від 24.01.2023 (контейнер MSKU5736113) надані:

-зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104);

-додаток до контракту від 05.11.2022 № 9 (код 4103);

-загальний інвойс від 05.11.2022 № SR22Y-00360 (код 0380);

-загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530);

-транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.2022 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.2023 (код 0730);

-документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007);

-договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05;

-копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041;

-декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг, загальною вартістю 12662 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57 грн.

2) до ЕМД № 23UA65U5 від 24.01.2023 (контейнер TCLU2484010) надані:

-зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104);

-додаток до контракту від 05.11.2022 № 9 (код 4103);

-загальний інвойс від 05.11.2022 № SR22Y-00360 (код 0380);

-загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530);

-транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.2023 (код 0730);

-документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007);

-договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05;

-копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041;

-цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18;

-декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг. загальною вартістю 12662 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн;

3) до ЕМД № 23UA67U3 від 24.01.2023 (контейнер MVIU2003410) надані:

-зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104);

-додаток до контракту від 05.11.2022 № 9 (код 4103);

-загальний інвойс від 05.11.2022 № SR22Y-00360 (код 0380);

-загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530);

-транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.2023 (код 0730);

-документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007);

-договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05;

-копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041;

-цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18;

-декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг, загальною вартістю 12662 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн;

4) до ЕМД № 23UA84U2 від 26.01.2023 (контейнер SUDU1933843) надані:

-зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104);

-додаток до контракту від 05.11.2022 № 9 (код 4103);

-загальний інвойс від 05.11.2022 № SR22Y-00360 (код 0380);

-загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530);

-транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.2022 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 22.01.2023 (код 0730);

-документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007);

-договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05;

-копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041;

-цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18;

-декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг. загальною вартістю 12662 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн.

За результатами розгляду Митницею наведених вище документів, Декларант отримав повідомлення, в якому містилася пропозиція надати для підтвердження митної вартості товару.

За митною декларацією № 23UA63U7 митний орган запропонував надати такі документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

7) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

За митними деклараціями № 23UA67U3, № 23UA65U5, № 23UA84U2 Митниця запропонувала Підприємству «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» надати:

1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

2) виписку з бухгалтерської документації;

3) каталоги виробника товару;

4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідь на вимогу Митниці, листом від 11.02.2023 року декларант до МД№ 23UA63U7, № 23UA67U3, № 23UA65U5 додатково надав пояснення та просив продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами, до пояснень надані такі документи:

- договір перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- попередньо оформлені митні декларації;

- лист ТОВ «Евертранс Логістік» з поясненнями.

11.02.2023 Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом № UA500000/2023/000003/2, № UA500000/2023/000004/2, № UA500000/2023/000005/2, та від 13.02.2023 № UA500500/2023/000128/2.

У графі 33 спірних рішень, митний орган зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

Обґрунтування висновків про не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту та коригування митної вартості товарів складалося з такого:

1) згідно п. 5.1. контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001. При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Фонтан-Транс» та ТОВ «Галаксі Транс»;

3) у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 не зазначено одержувача товару, зазначено лише «to order». Крім того, покупцем товару вказано «Ind Over». Згідно наданих до митного оформлення МД документів, покупцем та одержувачем товару є Підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз»;

4) у додатково наданому розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару від 03.12.2022 б/н зазначено, що ціна товару на умовах поставки FOB складає 483 дол. США/т., прибуток становить 4 дол. США/т. У наступному рядку зазначається ціна товару на умовах поставки CIF Constanta port у розмірі 487 дол. США/т. При цьому, у наданому документі відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування;

5) у додатково наданому прайс-листі від 05.11.2022 ціна товару визначається у розмірі 491 дол. США/т. на умовах поставки CIF Constanta, Romania, що відрізняється від ціни товару, зазначеної в інших документах (інвойс, розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару; додаткова угода від 05.11.2022 № 9 до контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022).

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею вище окресленими рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою щодо визнання їх протиправними, та скасування.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Досліджуючи довід апеляції про законність та обґрунтованість прийнятих митним органом рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, а також про те, що декларант не надав документів на спростовування виявлених розбіжностей, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості, дійшла таких висновків.

Як стверджує скаржник, згідно пункту 5.1. Контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався.

З цього приводу колегія суддів враховує, що частинами 2, 5 статті 53 Митного кодексу України визначені документами, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведений у судовому рішенні вище.

Колегія суддів звертає увагу на те, що комерційна пропозиція не входить до обов`язкового переліку документів, які підтверджують митну вартість товару, встановленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а є лише пропозицією щодо вартості товару. Водночас конкретна його ціна визначається інвойсом.

Також, на думку колегії суддів суд першої інстанції доречно зауважив на тому, що комерційна пропозиція це документ, що надсилається клієнту, щоб запропонувати приблизну вартість для певного набору товарів або послуг.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язкових реквізитів для комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом чи правочином, а тому не є обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Отже, таке твердження скаржника не відповідає вимогам чинного законодавства.

Далі, скаржник указує, що на підтвердження витрат на транспортування декларантом наданий транспортному документі (CMR) ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001. Проте, за твердженням скаржника у наданому документі наведене підприємство не значиться а перевезення здійснене ТОВ «Фонтан-Транс» та ТОВ «Галаксі Транс».

Стосовно вказаного доводу колегія судів зазначає, що згідно Додатку № 9 до Контракту № 16/IN/2022 від 05.11.2022 сторони домовились, що вантаж «рис» поставлявся на умовах CIF порт Константа, Румунія, що означає, що продавець виконав поставку, коли товар завантажений на транспортний засіб в порту, а ціна продажу включає в себе вартість товару, фрахт та вартість страхування при перевезенні.

Отже, транспортні витрати від порту Константа, Румунія, до митного кордону України включаються до митної вартості товару.

До митного контролю та митного оформлення за кожною з поданої МД були додані транспортні витрати відповідно до довідки Експедитора ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001. В довідках містяться посилання на єдиний транспортний документ коносамент (Bill of Lading) № 222901276 від 04.07.2022, маршрут перевезення та контейнери № MSKU5736113, № CLU2484010, № MVIU2003410, № SUDU1933843.

Стосовно поданих до кожної митної декларації довідок про транспортні витрати, слід зазначити, що положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачають надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, проте не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів.

Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не указує, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Колегія суддів вважає, що надані декларантом довідки є документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів, а твердження Митниці про зворотне є безпідставним.

Стосовно зауважень скаржника про те, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 не зазначений одержувач товару, а лише зазначено «Тo order», а покупцем товару указаний «Ind Over», у той час як згідно наданих до митного оформлення документів, покупцем та одержувачем товару є підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз», слід зазначити таке.

Як мовилося вище, відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5 і 6 ст. 52 Митного кодексу України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Даний перелік є вичерпним, а відтак зауваження скаржника про неможливість встановлення митної вартості товару на підставі митної декларація країни відправлення є недоречним, адже таке не передбачене чинним законодавством, у той час як декларант надав документи, передбачені статтею 53 МК України.

Слід зазначити, що митна декларація країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В додатково наданій митній декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 містяться необхідні дані для ідентифікації товару, та додаткового підтвердження числових значень митної вартості, а саме: посилання на інвойс, вагу, номери контейнерів, порт завантаження та порт доставки, загальну вартість товару згідно інвойсу.

Також колегія суддів погоджується із зауваженнями суд першої інстанції стосовно того, що зазначення в експортній митній декларації назви отримувача «Ind Over» є скороченим від найменування «Indrayani Overseas», та не може слугувати підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Далі скаржник указує, що у додатково наданому розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару від 03.12.2022 б/н зазначено, що ціна товару на умовах поставки FOB складає 483 дол. США, прибуток становить 4 дол. США. У наступному рядку зазначається ціна товару на умовах поставки CIF Constanta port у розмірі 487 дол. США. При цьому, як указує скаржник, у наданому документі відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування.

Згідно правил Інкотермс 2010 на умовах СІF продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлене у вигляді контракту та продавець повинен надати покупцю страховий поліс.

Сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560, в редакції з 01.01.2011 Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Тому у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося судном на умовах поставки CIF, в даному випадку позивач не повинен додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту.

Отже, за наведених обставин, помилковими є твердження скаржника про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів пункту 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі № 814/2463/14, від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Також є зауваження скаржника стосовно того, що у додатково наданому прайс-листі від 05.11.2022 ціна товару визначається у розмірі 491 дол. США на умовах поставки CIF Constanta, Romania, що відрізняється від ціни товару, зазначеної в інших документах (інвойс, розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару; додаткова угода від 05.11.2022 № 9 до контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022), адже враховуючи положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України вказаний документ не є обов`язковим.

До переліку додаткових документів, визначених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини 1статті 3 Цивільного кодексу України закріплена така загальна засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, у жодному разі не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Прайс-лист має другорядне значення для підтвердження заявленої імпортером митної вартості товару і його складання безпосередньо контрагентом, в якого здійснено придбання товару, а не виробником відповідного товару, не може бути підставою для невизнання митними органом заявленої митної вартості за ціною контракту (за першим методом).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17, в якій суд звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені статтею 53 Митного кодексу України заборонено.

До переліку додаткових документів, визначених частиною 3 статі 53 Митного кодексу України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки».

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а отже вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця. У даному випадку Контрагент направив позивачу прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості. Більш того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу України визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Окрім того, згідно матеріалів справи, наданий до митного оформлення прайс-лист містить в собі відомості щодо імпортованого товару, його продавця, умови поставки та термін його дії, що надає змогу потенційним покупцям приймати рішення щодо фінансової обґрунтованості придбання товару в певний період на певних умовах.

Отже, за аналізом наведених вище доводів, є підстави стверджувати про необґрунтованість доводів Митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржник не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід також зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім аргументом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що митний орган протиправно витребував додаткові документі, а покликання скаржника на те, що декларант не виконав вимоги про надання витребуваних документів не засноване на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Досліджуючи обґрунтованість доводів митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 статті 55 Митного кодексу України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу.

Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як мовилося вище, митна вартість товарів скоригована та визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу, що міститься в спеціалізованому програмно інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), Автоматизованій системі митного огляду (АСМО) «Інспектор».

Як пояснює митний орган, за вказаними джерелами інформації, встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже завершено є більшим, а тому митна вартість була скоригована з рівня 0,5647 дол. США/кг. до рівня 1,02 дол. США/кг.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів відзначає, що Верховний Суду справі від 27.04.2020, у справі №140/804/19 справі зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Резюмуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України.

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи Митниці про заниження декларантом митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.

Отож, колегія суддів дійшла висновку, що скаржник в апеляційній скарзі не навів будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту.

Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару Підприємства «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ», суд апеляційної інстанцій не встановив.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Ніколаєнко Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 08.07.2024.