Справа № 600/3803/23-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3803/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2023 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та стажу служби в поліції (від 24.05.2023 №2061/123/05/12-2023).

Також, позивач просив зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику ОСОБА_1 заступнику начальника управління головної інспекції ГУ НП в Чернівецькій області, начальнику підтримки, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди 06.03.2001 по 01.12.2001 з розрахунку 40 днів за кожен місяць служби підрозділах ППСМ, за період з 01.12.2001 до 09.06.2005 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах ДІМ та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 - заступнику начальника управління головної інспекції ГУ НП в Чернівецькій області, начальнику відділу підтримки, стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зарахуванням вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 06.03.2001 по 01.12.2001 розрахунку 40 днів за кожен місяць служби в підрозділах ППСМ, за період з 01.12.2001 до 09.06.2005 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах ДІМ, та встановити надбавки надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України Про Національну поліцію.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час працює на посаді заступника начальника Управління головної інспекції ГУ НП в Чернівецькій області, начальника відділу підтримки.

Згідно послужного списку позивач перебував на наступних посадах:

08.12.1998 - 14.04.2000 служба в Збройних Силах України;

06.10.2000 - 06.03.2001 курсант Чернівецького УПППМ УМВС України в Чернівецькій області;

06.03.2001 - 01.09.2001 міліціонер ОРППСМ при Чернівецькому міському відділу УМВС України в Чернівецькій області;

01.09.2001 - 01.12.2001 міліціонер взводу патрульно-постової служби поліції міського відділу поліції (для обслуговування ринків м. Чернівці) Чернівецькому міському відділі УМВС України в Чернівецькій області;

01.12.2001 - 01.02.2004 дільничний інспектор міліції відділення дільничних інспекторів міліції 1-го відділу Чернівецького міського відділу УМВС України в Чернівецькій області;

01.02.2004 - 01.04.2004 - дільничний інспектор міліції відділення дільничних інспекторів міліції Шевченківського відділу міліції Чернівецького міського відділу УМВС України в Чернівецькій області;

01.04.2004 - 09.06.2005 - дільничний інспектор міліції відділення дільничних інспекторів міліції Шевченківського відділу міліції Чернівецького міського відділу УМВС України в Чернівецькій області;

27.07.2009 - 30.12.2010 інспектор по роботі з населенням та громадськими формуваннями сектору дільничних інспекторів міліції Садгірського районного відділу УМВС України в Чернівецькій області;

30.12.2010 - 01.08.2011 старший інспектор Інспекторського сектору штабу УМВС України в Чернівецькій області;

01.08.2011 - 27.10.2011 помічник начальника Новоселицького районного відділу УМВС оперативний черговий чергової частини штабу;

27.10.2011 - 25.05.2012 викладач Чернівецького училища професійної підготовки працівників міліції при УМВС України в Чернівецькій області;

25.05.2012 - 01.05.2013 помічник начальника Новоселицького районного відділу УМВС України в Чернівецькій області оперативний черговий чергової частини штабу;

01.05.2013 - 01.05.2015 помічник начальника Новоселицького районного відділу УМВС - оперативний черговий чергової частини штабу;

01.05.2015 - 06.11.2015 інспектор Інспекторського відділу штабу УМВС України в Чернівецькій області;

07.11.2015 - 10.11.2016 інспектор управління організаційно-технічного забезпечення та оперативного втручання ГУ НП в Чернівецькій області;

10.11.2016 - 01.12.2016 старший інспектор з ОД управління кадрового забезпечення УМВС України в Чернівецькій області;

01.12.2016 - 03.09.2017 старший інспектор з ОД відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУ НП в Чернівецькій області;

01.09.2017 - 01.08.2018 старший інспектор Сектору кадрового забезпечення Чернівецького ГУ НП в Чернівецькій області;

01.08.2017 - 01.08.2018 старший інспектор Сектору кадрового забезпечення Чернівецького ГУ НП в Чернівецькій області;

01.08.2018 - 13.01.2022 інспектор інспекторського відділу УОАЗОР ГУ НП в Чернівецькій області;

13.01.2022 - 18.02.2022 т.в.о. заступник начальника управління головної інспекції в Чернівецькій області начальник відділу підтримки;

18.02.2022 - по т.ч. заступник начальника управління головної інспекції в Чернівецькій області начальник відділу підтримки.

Позивач звернувся до відповідача з рапортом про зарахування йому в календарну вислугу років наявну у нього пільгову вислугу років.

У відповідь на вказаний рапорт, листом ГУ НП в Чернівецькій області від 24.05.2023 №20161-123/05/12 позивачу повідомлено про те, що оскільки на момент розгляду рапорту право на пенсію за вислугу років не набуто, підстав для здійснення обрахунків вислуги років "для визначення розміру пенсії" наразі немає. Інших передумов для врахування вислуги років на пільгових умовах, не передбачено. Зарахування до стажу служби в поліції час проходження служби в ОВС на пільгових умовах, в т.ч. для визначення надбавки чи розміру відпусток, законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що положення пунктів 1, 3 Постанови №393 не регулюють питання, передбачені ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відтак, Постанова №393 не є нормативним актом в розумінні ч.4 ст.78 Закону №580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, оскільки вона прийнята на виконання Закону №2262-XII, та її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

При цьому, суд першої інстанції зауважив, що висновки Верховного Суду у постановах від 14.04.2021 по справі №480/4241/18 та від 27.06.2018 по справі №750/9775/16-а, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, не підлягають застосуванню, оскільки стосуються правового регулювання інших правовідносин, а саме щодо права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту постанови №393. Ця позиція поширюється як на працюючих поліцейських для цілей обрахунку вислуги років, яка дає право на призначення пенсії згідно Закону №2262-XII, враховуючи пільгове нарахування стажу, так і на звільнених зі служби в поліції з цією ж метою.

В той же час, спірні правовідносини, що є предметом дослідження судом у цій справі, стосуються зарахування до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах працюючому поліцейському, який продовжує службу в поліції, для цілей встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених статтею 78 Закону №580-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 18.02.2022 по т.ч. заступник начальника управління головної інспекції в Чернівецькій області начальник відділу підтримки, а звертаючись до суду із цим позовом просив здійснити перерахунок та зарахувати до вказаного стажу служби в підрозділах ППСМ та в підрозділах ДІМ пільгову вислугу років на підставі статті 12 Закону №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України №393.

Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що позивач звернувся із рапортом до відповідача в якому просив зарахувати в календарну вислугу наявну у нього пільгову вислугу.

Однак, відомості щодо звернення позивача до відповідача із заявою щодо оформлення та призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу відсутні.

Таким чином, враховуючи те, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що він не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

Вважаючи на зазначене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.78 ЗУ "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.102 ЗУ "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з п.б ст.1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п."а", "б" ст. 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до ч.2 ст.17 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з ст.17-1 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Як передбачено ч.2 ст.17-2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 № 393 прийнята постанова «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Згідно з абз.3 п.1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Як вбачається з матеріалів справи (адміністративного позову) спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років вислугу в пільговому обчисленні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19 в межах подібних правовідносин, аналізуючи положення статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначив про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Також, в постанові від 15.12.2021 Верховний Суд вказав, що преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» чітко передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19 дійшов висновку, що Порядок № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції -- позивач на момент звернення до суду з адміністративним позовом працює на посаді заступник начальника управління головної інспекції в Чернівецькій області начальник відділу підтримки.

Враховуючи те, що апелянт проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що апелянт не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, про що зазначав суд першої інстанції, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер.

Аналогічна правова позиція щодо передчасності вимог про зарахування пільгової вислуги років до календарної до звільнення особи зі служби з органів внутрішніх справ викладена і у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20.

Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільненні апелянта зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови позивачу у застосуванні до спірних правовідносин норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку №393.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, колегія суддів зазначає, що воно є недоречним, оскільки в цій справі Верховний Суд не висловлював правову позицію, а скасував судові рішення першої та апеляційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також, безпідставним є посилання апелянта на висновки, викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду та у складі суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, оскільки у цій справі та у справі, що розглядається правовідносини не є подібними. Так, у вказаних справах предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Порядок № 393).

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності твердження відповідача та суду першої інстанції про те, що оскільки апелянт на сьогодні працює, а відтак на час звернення до суду з адміністративним позовом та на час прийняття оскаржуваного рішення відсутні правові підстави для обрахунку і встановлення календарної та пільгової вислуги років, колегія суддів до уваги не приймає, враховуючи правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що положення Порядку № 393 та Закону №2262-ХІІ не регулюють питання, передбачені частиною другої статті Закону України «Про національну поліцію» щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, а доводи позивача щодо протилежного на думку суду є помилковими.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.