Справа № 260/3994/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/3994/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Куля Т.Т.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд», ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Михалків Богдана Степановича (далі - представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України (далі - відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн.;

2) зобов`язати відділ державної виконавчої служби міста Ужгород Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) закінчити виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 витрат по виконавчому провадженню, щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні Ужгородського МВ ДВС перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 витрат по виконавчому провадженню, щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн.. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра від 15.03.2024 року було закінчено виконавче провадження № НОМЕР_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду боржником у виконавчому провадженні.

Також боржником повністю сплачено на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. винагороду у розмірі 40899,39 грн., що підтверджується довідкою щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця, яка видана приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. 15.03.2024 року, таким чином у відповідності до ст. 27 Закон України «Про виконавче провадження» основна винагорода (виконавчий збір) на підставі відповідних постанов винесених під час виконання виконавчого листа (дублікату) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 року у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. повторному стягненню не підлягає.

У зв`язку з вищенаведеним позивачем скеровано до відповідача заяву про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2024 року. Однак, відповідач листом від 02.04.2024 року відмовлено позивачеві у закінченні виконавчого провадження. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

21 червня 2024 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено без руху дану позовну заяву через пропущений десятиденний строк на звернення до суду та запропоновано позивачу надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку.

26 червня 2024 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивача надано суду заяву про усунення недоліків до якої приєднано копію ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2024 року про закриття провадження у цивільній справі за скаргою адвоката Михалків Богдана Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції. У заяві представник позивача клопотав поновити строк на звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважним причин, адже позивач 10 квітня 2024 року помилково звернувся до суду загальної юрисдикції з приводу оскарження дій державного виконавця, а після набрання ухвали суду про закриття провадження законної сили звернувся з даним позовом до належного суду. Відтак, строк пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

27 червня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі, запропоновано відповідачеві в разі заперечення проти позову надати суду письмовий відзив, витребувано від відповідача оригінал або належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 та призначено розгляд такої на 05 липня 2024 року.

На виконання вимог ухвали від 27 червня 2024 року відповідачем скеровано до суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.

Станом на 05 липня 2024 року, відповідач - суб`єкт владних повноважень відзиву на позовну заяву не подав, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, кваліфіковано судом, як визнання позову.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак 05 липня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи у його відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами та просив суд позов задовольнити.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча останнім вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п 3691/10 від 15.11.2010 було солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн..

У подальшому Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 2п-3691/10, який був пред`явлений до примусового виконання до ВДВС у місті Ужгороді.

30 квітня 2021 року між AT «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30/04/21/ФК1, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів.

11 червня 2021року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Траст фінанс», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу № 11/06/21/ФК1, згідно з яким відбулось відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Траст фінанс», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у тому числі і до боржника за відповідним договором.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2021 року замінено стягувача з примусового виконання виконавчого листа на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 від 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по договору кредиту в розмірі 407 173, 92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. з Акціонерного товариства «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» (01001, м Київ, вул. Софіївська, буд. 10, приміщення 4, ідентифікаційний код 40514657), відносно боржника ОСОБА_1 .

Стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» (01001, м Київ, вул. Софіївська, буд. 10, приміщення 4, ідентифікаційний код 40514657) було передано виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра, який відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3 від 25 січня 2021 року

17 січня 2024 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» укладено попередній договір відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_3 доручила ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» здійснити необхідні дії, спрямовані на набуття права вимоги, що виникло на підставі кредитного договору № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352).

На виконання даного доручення 26 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Траст фінанс», як первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» (ідентифікаційний номер 43884125), як новим кредитором укладено договір факторингу предметом якого є право грошової вимоги за кредитним договором № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) боржником у яких є ОСОБА_2 .

26 січня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за яким предметом якого є право грошової вимоги за кредитним договором № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) боржником у яких є ОСОБА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року замінено стягувача з примусового виконання виконавчого листа на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 від 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по договору кредиту в розмірі 407 173, 92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» (01001, м Київ, вул. Софіївська, буд. 10, приміщення 4, ідентифікаційний код 40514657), на нового стягувача ОСОБА_3 .

Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра від 15 березня 2024 року було закінчено виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду боржником у виконавчому провадженні.

Також боржником повністю сплачено на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. винагороду у розмірі 40899,39 грн., що підтверджується довідкою щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця, яка видана приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. 15 березня 2024 року.

Скаржником направлено заяву до ВДВС міста Ужгорода про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2024 року.

У відповідь на дану заяву відповідачем направлено письмову відмову від 02 квітня 2024 року відповідно до якої останній вказує на ту обставину, що згідно даних АСВП під реєстраційним номером ВП № НОМЕР_2 у Відділі Державної виконавчої служби у місті Ужгород перебуває виконавче провадження з виконання постанови ВП № НОМЕР_4 винесеної 14 січня 2021 року головним державним виконавцем про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 40899,39 грн..

Одночасно листом відповідачем повідомлено позивача, що ст. ст. 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає закінчення виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, як окремого виконавчого документа, з підстав неведених у заяві від 20.03.2024 року.

Позивач вважає відмову відповідача закінчити виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 протиправною, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На виконання положень статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, за змістом частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII сума виконавчого збору обчислюється саме від суми, що підлягає примусовому стягненню з боржника та передачі стягувачу за виконавчим документом.

На виконання вимог частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

У відповідності до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII визначено перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, а саме: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною шостою статті 27 Закону № 1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, вимогами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

В силу приписів частини четвертої статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку про те, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Разом з цим, примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, може здійснювати приватний виконавець, зокрема, за заявою стягувача. Під час примусового виконання рішень приватний виконавець може вчиняти заходи, визначені у статті 10 Закону № 1404-VIII.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина третя статті 45 Закону №1404-VІІІ).

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені в Законі України № 1403-VIII від 02.06.2016 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно зі статтею 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону № 1403-VIII).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) частина сьома статті 31 Закону № 1403-VIII.

Таким чином, основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі, пропорційному до фактично стягнутої суми. Право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Аналізуючи наведені норми в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що стягувачу надано право самостійно обирати спосіб виконання судового рішення крім випадків, встановлених законом, яке полягає, зокрема, у можливості стягувача самостійно, на власний розсуд або звернутись до державного виконавця, або обрати приватного виконавця та співпрацювати із ним відповідно до договірних умов.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.01.2021 у справі № 640/13434/19.

Як вже встановлено судом, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п 3691/10 від 15.11.2010 було солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн..

У подальшому Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 2п-3691/10, який був пред`явлений до примусового виконання до Відділу ДВС у місті Ужгороді.

30 квітня 2021 року між AT «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30/04/21/ФК1, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів.

11 червня 2021року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Траст фінанс», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу № 11/06/21/ФК1, згідно з яким відбулось відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Траст фінанс», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у тому числі і до боржника за відповідним договором.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2021 року замінено стягувача з примусового виконання виконавчого листа на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 від 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по договору кредиту в розмірі 407 173, 92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. з Акціонерного товариства «Універсал банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс», відносно боржника ОСОБА_1 .

Стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» було передано виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра, який відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3 від 25 січня 2021 року.

17 січня 2024 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» укладено попередній договір відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_3 доручила ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» здійснити необхідні дії, спрямовані на набуття права вимоги, що виникло на підставі кредитного договору № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк».

На виконання даного доручення 26 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Траст фінанс», як первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС», як новим кредитором укладено договір факторингу предметом якого є право грошової вимоги за кредитним договором № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк» боржником у яких є ОСОБА_2 .

26 січня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за яким предметом якого є право грошової вимоги за кредитним договором № 06/1439-К від 15.08.2007 року, який був укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) боржником у яких є ОСОБА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року замінено стягувача з примусового виконання виконавчого листа на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 від 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по договору кредиту в розмірі 407 173, 92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс», на нового стягувача ОСОБА_3 .

Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра від 15 березня 2024 року було закінчено виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду боржником у виконавчому провадженні.

Також боржником повністю сплачено на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. винагороду у розмірі 40899,39 грн., що підтверджується довідкою щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця, яка видана приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. 15.03.2024 року таким чином у відповідності до ст. 27 Закон України «Про виконавче провадження» основна винагорода (виконавчий збір) на підставі відповідних постанов винесених під час виконання виконавчого листа (дублікату) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 року у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. повторному стягненню не підлягає.

У зв`язку з вищенаведеним, позивачем направлено заяву до відповідача про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2024 року.

У відповідь на дану заяву відповідачем направлено письмову відмову від 02 квітня 2024 року відповідно до якої останній вказує на ту обставину, що згідно даних АСВП під реєстраційним номером ВП № НОМЕР_2 у Відділі Державної виконавчої служби у місті Ужгород перебуває виконавче провадження з виконання постанови ВП № НОМЕР_4 винесеної 14 січня 2021 року головним державним виконавцем про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 40899,39 грн..

Одночасно листом відповідач повідомив позивача, що ст. ст. 37, 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає закінчення виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, як окремого виконавчого документа, з підстав неведених у заяві від 20.03.2024 року.

При цьому, слід зазначити, що у разі звернення стягувача до приватного виконавця для реалізації права на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання, передбаченого пунктом 5 статті 37 Закону № 1404-VIII, виникає ситуація, в якій боржник має сплатити і винагороду приватному виконавцю за постановою приватного виконавця про стягнення основної винагороди і виконавчий збір за постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Разом з цим, пунктом 1 частини першої статті 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

З аналізу наведеної норми слідує, що законодавець чітко передбачив можливість стягнення з боржника лише одного з видів коштів виконавчого провадження.

Крім того, згідно пункту 5 частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII у разі виконання рішення приватним виконавцем виконавчий збір не стягується.

Розглядаючи питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа, Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 у справі № 320/6215/19 зазначив про те, що Закон № 1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Так, з одного боку, Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Натомість з іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість.

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягаря на боржника, що зачіпає його право власності.

Така невизначеність законодавчого регулювання окреслених правовідносин має наслідком потребу застосування аналогії закону (права).

Як уже було зазначено вище, виконавче законодавство не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Це право залежить від того, чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

На противагу цьому, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Так, частиною восьмою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що «під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає».

На відміну від інших положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону № 1404-VIII регулює подібні суспільні правовідносини.

Так, вона містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець.

Як зазначено у згаданій вище постанові Верховного Суду у справі № 320/6215/19, логічний і цільовий способи тлумачення частини 8 статті 27 Закону свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Указана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє вирішити спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

На основі цього Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення цієї проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину 8 статті 27 Закону № 1404-VIII.

Щодо застосування частини восьмої статті 27 Закону № 1404-VIII до спірних правовідносин Верховний Суд зазначив, що у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а стягувач після цього пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону № 1404-VIII, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на вжиті у частині восьмій статті 27 Закону № 1404-VIII часові маркери для її застосування: то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє дійти висновку, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.

Водночас суд звертає увагу, що у розглядуваній Верховним Судом справі виконавчий документ, як і в цій справі, не передавався від державного виконавця до приватного, а був повернутий стягувачу, який в подальшому самостійно звернувся до приватного виконавця.

З огляду на приписи частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 320/6215/19.

Крім того, як наголосив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №160/695/22, Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

З одного боку, Закон №1404-VIII не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

З іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні у державного виконавця.

Верховний Суд у вищевказаній постанові від 13.04.2023 у справі №160/695/22 зазначив, що з-поміж учасників виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання саме боржник перебуває у найбільш уразливому становищі, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.

При цьому, Верховний Суд наголосив, що питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа є несправедливим з огляду на те, що стягнення виконавчого збору чи основної винагороди одночасно як таких, є неприпустимим. Тобто у контексті вирішення адміністративного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з точки зору дотримання засад виконавчого провадження, передбачених зокрема пунктом 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII, справедливим може бути лише стягнення однієї з указаних сум.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що державний виконавець повинен закінчити виконавче провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору.

Підсумовуючи вищенаведене та обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне, визнати протиправними дії Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління щодо незакінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн. та зобов`язати Відділ державної виконавчої служби міста Ужгород Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) закінчити виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів позивача, оцінивши надані докази сторонами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн..

Керуючись ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління щодо незакінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн. а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн..

3. Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби міста Ужгород Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) закінчити виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 про стягнення з боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 витрат по виконавчому провадженню, щодо примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-3691/10 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по договору кредиту в розмірі 407173,92 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн..

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяД.В. Іванчулинець