Справа № 200/4230/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Справа№200/4230/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа: ОСОБА_1

про скасування постанови

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови від 13 червня 2024 року ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 200/4414/23, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 01.08.2016 по 31.12.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

10.06.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

13.06.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 гривень.

17.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом № 0500-0505-5/62042 повідомило відділ примусового виконання рішень про факт самостійного та добровільного виконання судового рішення, ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджено протоколом ППВП ПФУ «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 07.02.2024 08:52».

Зазначає, що пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII).

Наголошує, що Головне управління ПФУ в Донецькій області, як боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, вчинило дії щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі № 200/4414/23 ще до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, тобто виконало рішення суду самостійно в добровільному порядку.

Зазначає, що в даному випадку судове рішення виконано боржником в добровільному порядку, державним виконавцем не проведено виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Посилаючись на правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18, позивач вважає, що постанова від 21 грудня 2023 року ВП № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 гривень винесена неправомірно, тому є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами Глави 11 Розділу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» КАС України та призначено розгляд справи на 08 липня 2024 року в порядку письмового провадження. Залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 .

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відзив на позовну заяву не надав, проте, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Проедставником третьої особи надано 08.07.2024 року письмові пояснення, в яких заперечує щодо заявленого позову. Зокрема, зазначає, що вважає постанову від 13.06.2024 року про стягнення виконавчого збору по ВП № НОМЕР_2, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - законною, оскільки до теперішнього часу рішення суду, яке набрало законної сили по справі № 200/4414/23 боржником - Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - повністю не виконано.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 200/4414/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 62 від 26 травня 2023 року про відмову в перерахунку пенсії щодо виплати недоотриманої пенсії, яке винесено відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 01.08.2016 по 31.12.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

05 березня 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 200/4414/23, відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 01.08.2016 по 31.12.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

10 червня 2024 року на підставі виконавчого листа № 200/4414/23, виданого 05.03.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Пунктом 2 вказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно повідомити про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Пунктом 3 вказаної постанови визначено - стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 32000,00 гривень.

13 червня 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем враховуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 червня 2024 року, винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконавчий збір у розмірі 32000,00 гривень.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 17 червня 2024 року № 0500-0505-5/62042 повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченка М.С. про те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі № 200/4414/23 виконано відповідно до покладених судом зобов`язань та проведено нарахування заборгованості з пенсійних коштів ОСОБА_1 за період з 01.08.2016 по 31.12.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

Доплата згідно рішення суду за періоди з 01.08.2016 по 31.10.2021 та з 01.12.2021 по 31.12.2021 складає 327283,68 грн, та є такою, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. У листопаді 2023 року пенсійні кошти в сумі 7427,68 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 виплачені на виконання рішення суду в частині негайного виконання в межах суми пенсії за один місяць. Протягом 2022 року відповідно до Порядку № 1165, проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн, у грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн. Протягом 2023 року відповідно до Порядку № 1165, проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року в розмірі 557,32 грн, у вересні 2023 року в розмірі 2093,00 грн, в жовтні 2023 року в розмірі 1303,00 грн, в листопаді 2023 року в розмірі 4,10 грн, та в грудні 2023 року в розмірі 0,62 грн. Таким чином, загальна сума пенсійних виплат за минулий період, які виплачені ОСОБА_1 складає 4490,22 грн.

Залишок доплати, нарахованої на виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 станом на 14.06.2024 складає 322793,46 грн.

В листі від 17 червня 2024 року № 0500-0505-5/62042 також зазначено, що подальша виплата означених коштів можлива тільки після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік та за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку № 1165, тому просило закінчити виконавче провадження № НОМЕР_2 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Позивач вважає, що постанова від 13 червня 2024 року ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 гривень підлягає скасуванню, оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4414/23 виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Спірним питанням даної справи є винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 гривень, оскільки на думку позивача рішення суду було виконано добровільно боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини п`ятої статті 19 Закону №1404-VIII встановлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 1 статті 6 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону №1404-VIII визначає, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII установлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець в межах відкритого виконавчого провадження і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання останнього до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 620/334/20.

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

З аналізу статей 26, 27 Закону №1404-VIII вбачається, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець обов`язково зазначає одночасно з відкриттям виконавчого провадження у відповідній постанові.

Водночас, Законом №1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина п`ята статті 27 Закону №1404-VIII), а також умову, коли зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не підлягає стягненню.

В останньому випадку йдеться про частину дев`яту статті 27 Закону №1404-VIII, за змістом якої виконавчий збір не стягується, якщо відповідне рішення було виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження.

Отже, одночасно з відкриттям виконавчого провадження (крім випадків, визначених у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VIII) державний виконавець зазначає про стягнення виконавчого збору. Проте, якщо під час виконавчого провадження буде встановлено, що рішення суду виконано до його відкриття, виконавче провадження закривається, а зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не стягується.

Аналогічну за змістом правову позицію Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вже неодноразово викладав у постановах від 23 січня 2019 року в справі № 703/1086/17, від 20 лютого 2019 року в справі № 712/5014/17, від 13 лютого 2019 року в справі № 295/13991/16-а.

Судом встановлено, що головний державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження у справі від 10 червня 2024 року вказав, яка сума виконавчого збору підлягає стягненню в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, а саме: 32000,00 гривень.

13 червня 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем, враховуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 червня 2024 року, винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконавчий збір у розмірі 32000,00 гривень.

Суд зазначає, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 підлягає виконанню вимога немайнового характеру, оскільки на боржника покладено обов`язок провести нарахування та виплатити недоотриману пенсію за період з 01.08.2016 по 31.12.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум, а не стягнути конкретну (фіксовану/тверду) суму коштів.

З матеріалів справи не вбачається, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 200/4414/23 добровільно виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2, тобто до 10 червня 2024 року, що в свою чергу слугувало би підставою для не стягнення виконавчого збору на підставі ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд не приймає до уваги протокол ППВП ПФУ «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 07.02.2024 08:52», як доказ фактичного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4414/23 до відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, оскільки відповідно до даного протоколу ОСОБА_1 лише здійснено перерахунок пенсії, за результатами якого в подальшому нараховано суму недоотриманої пенсії у розмірі 327283,68 гривень, однак фактично не здійснено виплату недоотриманої пенсії.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про фактичне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4414/23 до відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, що слугувало би підставою для не стягнення виконавчого збору на підставі ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, в силу приписів ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII, момент стягнення виконавчого збору законодавець безальтернативно пов`язує саме з фактом винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, незалежно від вчинення ним заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Аналізуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 р. у справі № 750/7624/17.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № НОМЕР_2 від 13.06.2024 року.

Щодо посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18, суд зазначає, що зазначений правовий висновок не може бути застосований до спірних правовідносин у даній справі, оскільки, сформульований правовий висновок не є релевантним та не підлягає застосуванню при вирішенні даної справи, оскільки в постанові Великої Палати Верховного Суду надавалася оцінка положенням ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Натомість, на час виникнення спірних правовідносин, які розглядаються у справі № 200/4230/24 виконавчий збір стягується незалежно від вчинених державним виконавцем дій та фактично стягнутої суми за виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, відповідачем правомірно вчинені дії у виконавчому провадженні, що відповідає вимогам встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, буд. 32, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про скасування постанови.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08 липня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова