Справа № 580/6008/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року справа № 580/6008/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/6008/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська 40, м. Київ, 04071, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

14.06.2024 вх.№29574/24 позивач (представник - адвокат Кучеренко Наталія Вікторівна за ордером серії СА №1088776), просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.12.2023 за №43 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зарахувати до загального страхового стажу період проходження військової служби з 12.11.1984 до 01.07.1992 у армії та призначити і нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.06.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач звернувся до органів ПФУ із заявою щодо нарахування пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Київській області та прийняте рішення від 18.12.2023 за № 43 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вважає позивач, що до стажу роботи має бути зарахований період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 .

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч. 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На момент звернення вік заявника становив 57 років.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.12.2023 за № 43 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазанчив: страховий стаж особи становить 16 років 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки відсутній наказ про демобілізацію. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі- Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) право на призначення дострокової пенсії за віком серед інших мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські які брали участь у бойових діях. Аналогічне положення закріплено і ст. 16 Закон № 1788. За приписами ч.1 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон № 1788 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 56 Закону № 1788-ХП передбачено, що до стажу зараховується, зокрема, період проходження військової служби.

Відповідно до ст.57 Закону №1788 військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно зі ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат. Законом СРСР від 12 липня 1967 р. № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 р. № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю. Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У ч. 1 ст. 2 Закону від 25 березня 1992 р. № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 57 Закону № 1788 передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення періоду цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. Згідно зі ст. 171 Закону від 9 квітня 1992 р. № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону від 22 жовтня 1993 р. № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 р. № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та затвердженому нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців МВС, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили в період із квітня 1978 р. по грудень 1989 р.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. У п. 3 цієї постанови передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її п.1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи докази та доводи сторін щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 12.11.1984 по 01.07.1992 згідно військового квитка НОМЕР_2 , який не прийнято до уваги під час обчислення страхового стажу, у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 10.05.1995 : з 12.11.1984 до 01.07.1992 служба в рядах Армії (військовий білет НОМЕР_2 ); запис 01 від 05.05.1995 Хлистунівський щебзавод Одеської залізниці, столяр будівельного цеху, наказ № 53-к від 05.05.1995.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.12.2023 за № 43 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з покликанням на відсутність у останнього необхідного страхового стажу, у той же час підтвердивши наявність у ОСОБА_1 стажу 16 років 10 днів не зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки відсутній наказ про демобілізацію.

Позивач призваний на строкову службу, про що виданий військовий квиток НОМЕР_2 , 12.11.1984 року прийняв присягу. У листопаді 1986 року ОСОБА_1 зарахований на надстрокову службу у в/ч НОМЕР_3 та продовжив навчання на заочній формі у технікумі.

Після завершення навчання та отримання диплому серії НОМЕР_4 , наказом командира в/ч2047 від 31.07.1989 ОСОБА_1 присвоєне військове звання - «прапорщик».

Наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 02.02.1990 ОСОБА_1 призначений інструктором військово - ветеринарної служби.

Наказом командира в/ч НОМЕР_3 № 195 від 02.07.1991 ОСОБА_1 призначений начальником складу ОВС роти матеріального забезпечення.

У військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_2 наявний запис від 01.07.1992 про демобілізацію «зі слів».

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з військовою агресією російської федерації проти України. 04.10.2023 отримав посвідчення серія НОМЕР_5 .

Cуд дійшов висновку, що період проходження військової служби позивача з 12.11.1984 до 01.07.1992 належить оцінки комісією відповідача зурахуванням повноважень перевірки підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Згідно із частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховний Суд України у рішенні від 24.11.2015 року у справі № 816/1229/14 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Оцінюючи прийняте відповідачем рішення від 18.12.2023 за № 43 за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, про протиправність у контексті не сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів позивача, позаяк відповідач, протиправно не перевірив відповідності записів спірного періоду проходження військової служби для зарахування компетентним органом до страхового стажу, тому діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), немотивовано відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження військової служби з 12.11.1984 до 01.07.1992 без аналізу нормативно-правових актів, тому позовні вимоги належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 18.12.2023 за № 43 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути звернення щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 під час проходження військової служби з 12.11.1984 до 01.07.1992.

У іншій частині позовних вимог належить відмовити, позаяк вимога про зобов`язання призначити і нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах, що має спірний період щодо стажу у зв`язку із немотивовано незарахованими періодами до страхового стажу, є передчасними. Суд не перебирає реалізацію компетенції органу влади під час здійснення адміністративних процедур.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.12.2023 за № 43 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути звернення щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів проходження військової служби згідно військового квитка та трудової книжки.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Судові витрати не розподіляются.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області [вул. Ярославська 40, м. Київ, 04071, ].

Рішення суду складене 08.07.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА