Справа № 520/2403/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 р. Справа № 520/2403/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 09.04.24 у справі №520/2403/24

за позовом ОСОБА_1

до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та рішення начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 щодо відмови у проведенні перевірки за результатами ознак дисциплінарного проступку чи порушень чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 20.12.2023 за № П-19060/119-86/01-2023, та скасувати його;

- зобов`язати начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 прийняти рішення про направлення заяв ОСОБА_1 , які зареєстровані в Лозівському районному відділі поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за №11419, №11421 та №11435 від 07 грудня 2023 року відносно неналежного виконання своїх службових обов`язків: дільничним офіцером - ОСОБА_4 , старшою слідчою - ОСОБА_5 , слідчим - Євгеном Сіднецьким, до уповноважених осіб слідчого відділу Головного Управління Національної поліції в Харківській області, для проведення службової перевірки, відносно останніх, та про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, так як ними були порушені вимоги: ст. 3 Конституції України, п.п. 1,7,9,10 ст.19 ЗУ "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР з подальшими змінами та доповненнями, ч.1 ст.1, ч.1, 2 ст.6, ч.1, 2, 3 ст.7, ч.1 ст.9, ч.1, 2 ст.17, п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року з подальшими змінами та доповненнями; а ст. слідчою ОСОБА_6 та слідчим Є. Сіднецьким - ст. 2, п.п. 1, 2, 3, 10, 13, 15, 16, 17, 18, 19 ч.1 ст.7, ч.2, 3, 5 ст.9, ч. 1, ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 40 КПК України, ч. 5 ст. 40 КПК України, ч. 1, 2, 3 ст. 110 КПК України.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що дії та рішення начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 щодо відмови у проведенні перевірки за результатами ознак дисциплінарного проступку чи порушень чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 20.12.2023 за № П-19060/119-86/01-2023 є протиправними, а вказане рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року у справі №520/2403/24 про залишення його адміністративного позову до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії без задоволення, скасувати. Просив суд апеляційної інстанції прийняти нову постанову у справі №520/2403/24 за його адміністративним позовом до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, які вказані в резолютивній частині адміністративного позову від 24 січня 2024 року, таким чином задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того, просив суд апеляційної інстанції постановити процесуальне рішення про залучення до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Харківській області Слідче управління. Також просив суд апеляційної інстанції стягнути з Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень) 40 коп.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року є таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, посилаючись на те, що суд першої інстанції своїм рішенням від 18.03.2024 року позбавив його прав, передбачених ст. ст. 44, 47, 51, 195 КАС України, вказавши при цьому, що ухвала оскарженню не підлягає, що є грубим порушенням його прав як позивача. Вважає, що суд в своєму рішенні від 09.04.2024 року, надав привілеї представнику заявника ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. ст. 3, 19, 55 Конституції України, частин 1 та 2 ст.6 КАС України, ст.77 КАС України. Окрім того, зазначає, що рішення суду від 09.04.2024 року у справі №520/2403/24 повинно бути скасовано, оскільки справа розглядалася з неналежним відповідачем - фізичною особою ОСОБА_7 . Зазначає, що суд першої інстанції норми законів ігнорував та став на бік відповідача, який не бажає належним чином виконувати свої прямі службові обов`язки, а переклав їх на позивача, що є ганебним для усієї системи правоохоронних органів. Посилається на правові позиції Європейського суду з прав людини у певних рішеннях. Вважає, що зазначені ним в скарзі норми матеріального права не було застосовано судом першої інстанції, останнім грубо порушені вимоги Конституції України, КАС України, рішення Європейського суду з прав людини, ст.2 Міжнародного пакту «Про громадські та політичні права». У зв`язку з наведеним, просить задовольнити його скаргу та заявлені ним вимоги у даній справі.

Відповідач у даній справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

При цьому, надаючи правову оцінку клопотанню позивача про постановлення процесуального рішення про залучення до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Харківській області Слідче управління, колегія суддів зазначає, що останнє є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Частинами четвертою та п`ятою статті 49 КАС України встановлено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Колегія суддів зазначає, що інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем і відповідачем за відсутності третьої особи. Участь третьої особи сприяє всебічному розгляду справи, зібранню більшої кількості доказів, правильному вирішенню справи, запобігає ситуації, коли у справах з одних правовідносин ухвалюються протилежні за змістом рішення.

Правовим наслідком незалучення до участі у справі третіх осіб є порушення конституційного права на судовий захист, оскільки особи не беруть участі у справі, вирішення якої може безпосередньо вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки та не реалізують комплексу своїх процесуальних прав.

Наведене вище узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 02.04.2020 року у справі №400/2165/19, від 16.04.2020 року у справі №480/496/19.

Зазначені вище норми КАС України вказують на те, що суд апеляційної інстанції має право залучити третіх осіб до участі у справі на стадії апеляційного перегляду, однак, умовою для вчинення такої процесуальної дії є висновок про те, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки третіх осіб.

Предмет цього спору є визнання протиправними дій та рішення начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 щодо відмови у проведенні перевірки за результатами ознак дисциплінарного проступку чи порушень чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 20.12.2023 за № П-19060/119-86/01-2023, та скасувати його.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків вичерпного кола осіб, а саме позивача та Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 .

При цьому, Головне управління Національної поліції в Харківській області Слідче управління не є учасником спірних відносин у даній справі.

В даному випадку не виявлено обставин, які б пов`язували вплив судового рішення на права та інтереси Головного управління Національної поліції в Харківській області Слідче управління, оскільки предметом даного спору є дії та рішення відповідача, які зачіпають права та інтереси позивача.

Враховуючи предмет спору, характер та суб`єктний склад спірних відносин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання позивача.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 07.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявами щодо неналежного виконання своїх службових обов`язків офіцером поліції ОСОБА_3 , членами СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, а саме було зареєстровано наступні повідомлення:

- талон-повідомлення єдиного обліку №11419, з якого встановлено наступне: заявник скаржиться на працівника поліції ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що його посвідчення протерміновано, через що він не має права проводити перевірку та наполягає на приїзд СОГ (а.с. 21);

- талон-повідомлення єдиного обліку №11421, з якого встановлено наступне: продубльовано попереднє звернення, де позивач наполягає на приїзд СОГ, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не має права проводити перевірку по скарзі заявника №11395. Зазначено, що майор ОСОБА_9 відмовилася виїжджати на адресу вилучення документів (а.с.23);

- талон-повідомлення єдиного обліку 11435, з якого встановлено наступне: заявник повідомив, що за його викликом прибули СОГ, у складі старшого слідчого Лозівського ВРП майора ОСОБА_10 , дані другого слідчого невідомі, відмовились складати огляд місця події та вилучити документи у поліцейського ОСОБА_11 , у якого припинено службові повноваження (а.с.19).

Листом від 20.12.2023 №19060/119-86/01-2023 Лозівський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 повідомив позивача, що його повідомлення від 07.12.2023 розглянуті, проведено перевірку, у ході якої жодних порушень вимог чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1, СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області не виявлено (а.с.25).

Позивач, вважаючи дії та рішення начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 щодо відмови у проведенні перевірки за результатами ознак дисциплінарного проступку чи порушень чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 20.12.2023 за № П-19060/119-86/01-2023 протиправними, а вказане рішення таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Приписами ст.40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 №930, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі по тексту - Порядок №930).

Вказаний Порядок №930 визначає єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Приписами частини п`ятої Порядку №930 передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Закон України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі по тексту - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст.1 Закону №393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення

Приписами ч. ч. 1, 3, 4 ст.3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Закон України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-XII (далі по тексту Закон №2657-XII) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст.5 Закону №2657-XII передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 Закону №2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст.15 Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Колегія суддів, аналізуючи наведені вище норми законодавства, зазначає про обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

Отже, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб.

Як встановлено з матеріалів даної справи, відповідачем у даній справі були зареєстровані наступні повідомлення позивача:

- талон-повідомлення єдиного обліку №11435 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, з якого встановлено наступне: заявник повідомив, що за його викликом прибули СОГ, у складі старшого слідчого Лозівського ВРП майора Забєліної І.М., дані другого слідчого невідомі, відмовились складати огляд місця події та вилучити документи у поліцейського ОСОБА_11 , у якого припинено службові повноваження (а.с. 19);

- талон-повідомлення єдиного обліку №11419 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, з якого встановлено наступне: заявник скаржиться на працівника поліції ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що його посвідчення протерміновано, через що він не має права проводити перевірку та наполягає на приїзд СОГ (а.с.21);

- талон-повідомлення єдиного обліку №11421, з якого встановлено наступне: продубльовано попереднє звернення, де позивач наполягає на приїзд СОГ, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не має права проводити перевірку по скарзі заявника №11395. Зазначено, що майор Забєліна відмовилася виїжджати на адресу вилучення документів (а.с.23).

Зазначені звернення позивача фактично були розглянуті відповідачем у даній справі згідно Закону №393/96.

Згідно ст.20 Закону України №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Так, 07.12.2023 позивач звернувся до відповідача у даній справі із заявами щодо неналежного виконання своїх службових обов`язків працівниками поліції.

Відповідачем 20.12.2023 за №П-19060/119-86/01-2023 була направлена відповідь позивачу, що не заперечується сторонами у даній справі.

Зі змісту вказаного листа встановлено, що керівництвом Лозівського РВП було проведено перевірку, за результатами якої ознак дисциплінарного проступку чи порушень чинного законодавства з боку дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області виявлено не було. Доведено про необхідність заміни посвідчення (а.с.25).

Отже, відповідачем у даній справі було дотримано строки надання відповіді на звернення позивача згідно вимог Закону України №393/96-ВР та надано відповідь на звернення позивача.

Стосовно вимог позивача про направлення його заяв до уповноважених осіб слідчого відділу Головного Управління Національної поліції в Харківській області для проведення службової перевірки відносно дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , членів СОГ-1 та СОГ-2 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області та про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Згідно ч.1 ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Приписами ч.2 ст.19 Закону №580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст.14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зазначає, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту - Порядок №893).

Так, розділом ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку №893 встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

- повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

- надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції";

- ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

- недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

- недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

- втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

- розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

- порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

- перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Отже, з урахуванням наведеного вище слід дійти висновку, що нормами чинного законодавства передбачено виключні підстави для проведення службового розслідування та за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем у даній справі у наданій позивачу відповіді (а.с.25) було зазначено, що згідно службової телефонограми ГУНП в Харківській області №4270вс/119/01/12-2023 від 26.09.2023 на підставі Наказу МВС України від 26 квітня 2017 року №347 «Про організацію виготовлення та видачі службових посвідчень Національної поліції України» сектором кадрового забезпечення Лозівського РВП ГУНП в Харківській області був направлений список співробітників Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, у яких добігає кінця термін дії службового посвідчення. Зазначив, що видача нового посвідчення може зайняти більше часу, враховуючи воєнний стан та військові дії на території Харківської області. Статтею 70 Закону України «Про Національну поліцію» визначено виключний перелік підстав відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків, згідно якого закінчення терміну дії службового посвідчення не входить до вказаного переліку. Роз`яснено про тимчасовий доступ до речей та документів, який передбачений ст.159 КПК України.

У вищенаведений список співробітників, яким необхідно поміняти посвідчення від 28.09.2023 №14486/119-86/01-2023 входив ДОП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Левченко О.В. (а.с.113).

Колегія суддів зазначає, що обставини за фактом дій, що відбулись 07.12.2023 за участі позивача, не підпадають під дію виключних підстав для проведення службового розслідування згідно Розділу ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку №893, про що було повідомлено позивача.

При цьому слід звернути увагу, що фактично звернення позивача від 07.12.2023 вимог щодо проведення службового розслідування не містять.

Отже, відповідач у даній справі, розглядаючи повідомлення позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Одночасно, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що оскарження дій слідчих, вчинених останніми саме в порядку КПК України та незгода з ними, не може бути предметом перевірки в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі дії підлягають оскарженню в порядку встановленому приписами КПК України.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх дій та рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

При цьому, незважаючи на те, що наведеною вище нормою КАС України визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність, як в даному випадку, своєї бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.77 КАС України, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Всупереч наведеному вище, позивачем не було доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак правильним є висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначені позивачем норми матеріального права не було застосовано судом першої інстанції, останнім грубо були порушені вимоги Конституції України, КАС України, рішення Європейського суду з прав людини, ст.2 Міжнародного пакту «Про громадські та політичні права», то колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 09.04.2024 року надав привілеї представнику заявника ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. ст. 3, 19, 55 Конституції України, ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України, ст.77 КАС України, а також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував норми законів та став на бік відповідача, який не бажає належним чином виконувати свої прямі службові обов`язки, а переклав їх на позивача, що є ганебним для усієї системи правоохоронних органів, є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на особистих припущення скаржника.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в даному випадку Лозівський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі, а тому відхиляє відповідні доводи скарги позивача з приводу неналежного відповідача у даній справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, посилаючись на те, що суд першої інстанції своїм рішенням від 18.03.2024 року позбавив його прав, передбачених ст. ст. 44, 47, 51, 195 КАС України, вказавши при цьому, що ухвала оскарженню не підлягає, що є грубим порушенням його прав як позивача, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції було прийнято ухвалу від 18.03.2024 року, якою клопотання позивача про розгляд в судовому засіданні справи залишено без задоволення.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а позивачем, у свою чергу, не доведено зворотнє.

Оскільки дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, характер спірних відносин і предмет доказування не є складними і об`єктивно не вимагають проведення судового засідання, суд першої інстанції мав право здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження.

Відтак, вірними є висновки, викладені у вказаній вище ухвалі суду першої інстанції.

Зазначена ухвала не входить в перелік ухвал, передбачений ст.294 КАС України, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Відтак наведені вище доводи скарги, є необґрунтованими.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені у певних рішеннях цього суду, то колегія суддів їх враховує, проте зазначає, що дане судове рішення (постанова) їм не суперечить.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням вимог ст.139 КАС України та того, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відсутні правові підстави для стягнення з Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області в особі начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області на його користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень ) 40 коп.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №520/2403/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко