Справа № 200/3568/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Справа№200/3568/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2024 року №44 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення №44 від 24.05.2024 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він 17.05.2024 року звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 24.05.2024 №44 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058. Позивач зауважив, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж його складає 25 років 4 місяці 5 днів, пільговий стаж становить 3 роки 10 місяців 2 дні. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди. Далі в цьому рішенні зазначено: в індивідуальних відомостях про застраховану особу відображені дані про спецстаж за 2008-2019 рр. та для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати пільгову довідку. Позивач вважає, що відповідач суперечить сам собі щодо наявності у нього стажу роботи в підземних умовах, який начебто врахований весь, в той же час зазначає про наявність неврахованих періодів. Позивач вважає наведені вище дії відповідача протиправними щодо визначення його стажу роботи не за записами трудової книжки, а рішення відповідача про відмову в призначенні йому пенсії незаконним.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пакетом документів. Відповідач зазначив, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Відповідач зауважив, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії за віком ним було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 № 44, оскільки згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 відсутнє, про що було повідомлено позивача. За результатами розгляду документів в індивідуальних відомостях про застраховану особу відображені дані про спец стаж за 2008-2019 роки. Для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати пільгову довідку, оскільки підприємства, які подали звітність за вище вказані роки не розташовані на окупованій території України, оскільки потребує підтвердження зайнятості позивача повний день під землею. Відповідач зазначив, що позивачем при поданні заяви про перерахунок пенсії не надано уточнюючі довідки передбачені пунктом 20 Порядку № 637 та на сьогоднішній день відсутні підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058, а в записах трудової книжки відсутні відомості, які відповідають Спискам виробництв робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах. Враховуючи вищезазначене у позивача відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу у нього, відтак підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.3 ст.114 Закону № 1058 немає. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у представника позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено - 06.06.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_2 виданим Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області від 29.02.2000 року.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 17.05.2024 позивач із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся через веб-портал ПФУ, що підтверджується спірним рішенням про відмову прийнятим відповідачем від 24.05.2024 року та не заперечується сторонами по справі.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позовну заяву та насамперед рішенням №44 від 24.05.2024.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 24.05.2024 №44, в якому зазначене наступне: відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.05.2024. Вік заявника 40 років 8 місяців 11 днів. Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), за умови, що вони зайняті на таких роботах не менше 20 років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. Страховий стаж особи становить 25 років 04 місяців 05 днів (в т.ч. додаткові роки за список 1 - 3 роки). Пільговий стаж особи становить 03 роки 10 місяців 02 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди. Додатковий коментар: в індивідуальних відомостях про застраховану особу відображені дані про спецстаж за 2008-2019 рр. Для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати пільгову довіку, оскільки підприємства, які подали звітність за вищевказані роки не розташовані на окупованих територіях України, а відповідно до пункту 20 Порядку №637 для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. Форма довідки затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 920. У довідці зокрема повинні зазначатися: періоди роботи, що зараховується до пільгового стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до яких належить цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку. Пільгові довідки видаються підприємствами, установами, організаціями або їхніми правонаступниками на підставі документів. У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховується до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, які діють при Головних управліннях Пенсійного фонду України (згідно з порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для-призначення пенсії, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 №1231/1305). У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватись за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637). Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону 1058 особа матиме з 07.09.2040.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просить суд:

- визнати протиправним, та скасувати рішення від 24.05.2024 №44 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про відмову в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1994 р. N 202 з повним робочим днем під землею періоди роботи з 16.10.2001 по 30.11.2001, з 01.12.2001 по 19.08.2002, з 06.02.2003 по 18.06.2003, з 23.06.2003 по 22.09.2003, з 11.10.2003 по 24.06.2006, з 03.07.2006 по 09.10.2006;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 20.08.2002 по 05.02.2003, з 10.10.2006 по 08.08.2008, з 09.08.2008 по 26.10.2008, з 22.12.2008 по 27.01.2013, з 30.01.2013 по 01.07.2019, з 12.08.2019 по 17.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію позивачу з 19.03.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №44 від 24.05.2024 року вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , судом встановлена наступна трудова його діяльність:

- з 08.10.2001 по 15.10.2001 року - шахта ім. О.Г.Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» заняття в учбовому пункті, номера записів 1, 2 в трудовій книжці;

- з 16.10.2001 по 30.11.2001 року - прийнятий учнем гірника з повним робочим днем у шахті, номер запису 3 в трудовій книжці;

- з 01.12.2001 по 19.08.2002 року - переведений гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 4 в трудовій книжці;

- з 20.08.2002 по 05.02.2003 року - переведений учнем гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, номер запису 5 в трудовій книжці;

- з 06.02.2003 по 18.06.2003 року - переведений гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем у шахті, номера записів 6, 7 в трудовій книжці;

- з 23.06.2003 по 22.09.2003 року - прийнятий гірником підземним 3-го розряду на ділянку підготовчих робіт ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська» ВП ДХК «Селидіввугілля», номера записів 8,9 у трудовій книжці;

- з 11.10.2003 по 28.02.2004 року - прийнятий гірником 3-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ділянку № 1 ВАТ «Укрвуглебуд», номер запису 10 у трудовій книжці;

- з 01.03.2004 по 31.08.2004 року - переведений гірником 3-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ділянку ШТ, номер запису 11 в трудовій книжці;

- з 01.09.2004 по 24.06.2006 року - переведений гірником 3-го розряду підземним з повним робочим днем у шахті на ділянку КТ, номера записів 12, 13 в трудовій книжці;

- з 03.07.2006 по 09.10.2006 року - прийнятий гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем у шахті, ТОВ «Краснолиманське», номер запису 14 в трудовій книжці;

- з 10.10.2006 по 02.12.2007 року - переведений гірником очисного забою підземним 5-го розряду з повним підземним робочим днем у шахті, номер запису 15 в трудовій книжці;

- з 03.12.2007 по 31.01.2008 - переведений гірником очисного забою підземним 4-го розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 16 в трудовій книжці;

- з 01.02.2008 по 08.08.2008 року - переведений гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 17 в трудовій книжці;

- з 09.08.2008 по 26.10.2008 року - учень машиніста гірничих виймальних машин підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики, номера записів 18, 19, 20 в трудовій книжці;

- з 22.12.2008 по 30.09.2009 року - прийнятий машиністом гірничих виймальних машин 5-го розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 21 в трудовій книжці;

- з 01.10.2009 по 27.01.2013 року - переведений машиністом гірничих виймальних машин 6-го розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номера записів 22, 23 в трудовій книжці;

- з 30.10.2013 по 01.07.2019 року - прийнято підземним машиністом гірничих виймальних машин 6- го розряду з повним робочим днем у шахті, ОП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», номера записів 24, 25 в трудовій книжці;

- з 12.08.2019 року - прийнято машиністом гірничих виймальних машин 6-го розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 26 в трудовій книжці.

Інших записів, як і записів про звільнення - трудова книжка позивача не містить.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право сформованої по позивачу, станом на час його звернення до органів ПФУ з відповідною заявою, з якої судом було встановлено, що позивачу були зараховані наступні періоди його трудової діяльності до пільгового стажу:

- з 16.10.2001 по 30.11.2001 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць 15 днів);

- з 01.12.2001 по 19.08.2002 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (8 місяців 19 днів);

- з 20.08.2002 по 05.02.2003 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (5 місяців 16 днів);

- з 06.02.2003 по 18.06.2003 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (4 місяці 13 днів);

- з 13.07.2006 по 31.07.2006 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць);

- з 07.08.2006 по 09.10.2006 року - ст.14 постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (3 місяці);

- з 12.10.2006 по 31.12.2006 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (3 місяці);

- з 05.01.2007 по 31.01.2007 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць);

- з 04.02.2007 по 28.02.2007 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць);

- з 02.03.2007 по 30.04.2007 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (2 місяці);

- з 06.05.2007 по 30.11.2007 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (7 місяців);

- з 02.12.2007 по 28.02.2008 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (3 місяці);

- з 04.03.2008 по 31.03.2008 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць);

- з 02.04.2008 по 30.04.2008 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць);

- з 03.05.2008 по 04.08.2008 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (4 місяці);

- з 17.10.2008 по 26.10.2008 року - ст.14 П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 місяць).

Суд зауважує, що спірних питань щодо не зарахування позивачу до його страхового стажу періодів його трудової діяльності позовна заява не містить, в той же час позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 р. N 202 з повним робочим днем під землею періоди роботи: з 16.10.2001 по 30.11.2001, з 01.12.2001 по 19.08.2002, з 06.02.2003 по 18.06.2003, з 23.06.2003 по 22.09.2003, з 11.10.2003 по 24.06.2006, з 03.07.2006 по 09.10.2006.

Суд проаналізувавши вищезазначену довідку форми РС право, зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії були зараховані до його пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 р. N 202 з повним робочим днем під землею наступні періоди роботи: з 16.10.2001 по 30.11.2001 року; з 01.12.2001 по 19.08.2002 року; з 06.02.2003 по 18.06.2003 року, з 13.07.2006 по 31.07.2006 року та з 07.08.2006 по 09.10.2006 року, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають враховуючи, що відповідачем ці спірні періоди роботи були зараховані позивачу до його пільгового стажу.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що періоди трудової діяльності, які були не зараховані позивачу до його пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 23.06.2003 по 22.09.2003 року, з 11.10.2003 по 24.06.2006 року, з 03.07.2006 по 12.07.2006 року та з 01.08.2006 по 06.08.2006 року.

Відповідно до приписів розділу І постанови Кабінету Міністрів України № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яким передбачено, що підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Судом вже було встановлено з трудової книжки позивача, що він у періоди з 23.06.2003 по 22.09.2003 року був прийнятий гірником підземним на ділянку підготовчих робіт, з 11.10.2003 по 24.06.2006 року був прийнятий гірником 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті на ділянку №1, з 03.07.2006 по 12.07.2006 року та з 01.08.2006 по 06.08.2006 року працював гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача та матеріали справи не містять протилежних доказів від відповідача.

Як у відзиві так і у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 року відповідач зазначає, що він за доданими документами до страхового та пільгового стажу позивача зарахував усі періоди, при цьому зазначив, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відображені дані про спецстаж за 2008-2019 рр., та для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати пільгову довіку, оскільки підприємства, які подали звітність за вищевказані роки не розташовані на окупованих територіях України, а відповідно до пункту 20 Порядку №637 для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників.

Суд зауважує, що матеріали справи також містять копії довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №719 виданої ТОВ «Краснолиманське» від 20.02.2024 року, відповідно до якої позивач працював повний робочий день в ТОВ «Краснолиманське» та за період з 03.07.2006 по 09.10.2006 року виконував роботи на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших робіт з метою видобування вугілля по професії гірник підземний дільниці з видобування вугілля з повним підземним робочим днем в шахті, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1а, КП101010а, відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 №36, а також згідно ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з урахуванням вищенаведеного, а також наявними доказами в матеріалах справи відносно періодів трудової діяльності, які були не зараховані відповідачем позивачу до його пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, а саме з 23.06.2003 по 22.09.2003 року, з 11.10.2003 по 24.06.2006 року, з 03.07.2006 по 12.07.2006 року та з 01.08.2006 по 06.08.2006 року, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу вищенаведені періоди трудової діяльності за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202.

Щодо позовної вимоги позивача - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 20.08.2002 по 05.02.2003, з 10.10.2006 по 08.08.2008, з 09.08.2008 по 26.10.2008, з 22.12.2008 по 27.01.2013, з 30.01.2013 по 01.07.2019, з 12.08.2019 по 17.05.2024, суд зазначає наступне.

Суд, проаналізувавши вищезазначену довідку форми РС право, зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, були зараховані до його пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1994 р. N 202, за ст.14 ЗУ №1788, Списком №1, з повним робочим днем під землею наступні періоди роботи: з 20.08.2002 по 05.02.2003 року; з 12.10.2006 по 31.12.2006 року; з 05.01.2007 по 31.01.2007 року; з 04.02.2007 по 28.02.2007 року; з 02.03.2007 по 30.04.2007 року; з 06.05.2007 по 30.11.2007 року; з 02.12.2007 по 28.02.2008 року; з 04.03.2008 по 31.03.2008 року; з 02.04.2008 по 30.04.2008 року; з 03.05.2008 по 04.08.2008 року; з 17.10.2008 по 26.10.2008 року, отже позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають враховуючи, що відповідачем ці спірні періоди роботи були зараховані позивачу до його пільгового стажу.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що періоди трудової діяльності, які навпаки відповідачем були не зараховані позивачу, до його пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею, а саме: з 10.10.2006 по 11.10.2006 року; з 01.01.2007 по 04.01.2007 року; з 01.02.2007 по 03.02.2007 року; 01.03.2007 року; з 01.05.2007 по 05.05.2007 року; 01.12.2007 року; з 01.03.2008 по 03.03.2008 року; 01.04.2008 року; з 01.05.2008 по 02.05.2008 року; з 05.08.2008 по 08.08.2008 року; з 09.08.2008 по 16.10.2008 року; з 22.12.2008 по 27.01.2013 року; з 30.01.2013 по 01.07.2019 року; з 12.08.2019 по 17.05.2024 року (дата подання заяви про призначення пенсії).

Судом вже було встановлено з трудової книжки позивача, що він у періоди: з 10.10.2006 по 02.12.2007 року (не зараховані періоди: з 10.10.2006 по 11.10.2006 року; з 01.01.2007 по 04.01.2007 року; з 01.02.2007 по 03.02.2007 року; 01.03.2007 року; з 01.05.2007 по 05.05.2007 року; 01.12.2007 року) - був переведений гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті; з 01.02.2008 по 08.08.2008 року (не зараховані періоди: з 01.03.2008 по 03.03.2008 року; 01.04.2008 року; з 01.05.2008 по 02.05.2008 року; з 05.08.2008 по 08.08.2008 року) - був переведений гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті; з 09.08.2008 по 26.10.2008 року (не зараховані періоди: з 09.08.2008 по 16.10.2008 року) - учень машиніста гірничих виймальних машин підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики; з 22.12.2008 по 30.09.2009 року - прийнятий машиністом гірничих виймальних машин 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; з 01.10.2009 по 27.01.2013 року - був переведений машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (не зараховані періоди: з 22.12.2008 по 27.01.2013 року); з 30.01.2013 по 01.07.2019 року прийнятий підземним машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду з повним робочим днем у шахті (не зараховані періоди: з 30.01.2013 по 01.07.2019 року); з 12.08.2019 був прийнятий машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, трудова книжка не містить запису про звільнення позивача з останньої посади (не зарахований період: з 12.08.2019 по 17.05.2024 року по день звернення позивача з відповідною заявою про призначення пенсії)

Суд зауважує, що як у відзиві так і у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 року відповідач зазначає, що він за доданими документами до страхового та пільгового стажу позивача зарахував усі періоди, при цьому зазначив, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відображені дані про спецстаж за 2008-2019 рр., та для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати пільгову довіку, оскільки підприємства, які подали звітність за вищевказані роки не розташовані на окупованих територіях України, а відповідно до пункту 20 Порядку №637 для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників.

Судом було також досліджено наявну в матеріалах справи копію довідки форми ОК-5 сформованої по позивачу, де у спірний період починаючи з 2006 по 2024 роки (включно), трудова діяльність (робота) позивача обліковується за кодом підстави для обліку спецстажу - ЗП3014А2.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за ЗП3014А2 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: код ЗП3014А2 - Працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, при здачі звітів страхувальниками до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням вищенаведеного, а також те, що відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка та відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про спірні періоди роботи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу позивача на провідній посаді з повним робочим днем під землею: з 10.10.2006 по 11.10.2006 року; з 01.01.2007 по 04.01.2007 року; з 01.02.2007 по 03.02.2007 року; 01.03.2007 року; з 01.05.2007 по 05.05.2007 року; 01.12.2007 року; з 01.03.2008 по 03.03.2008 року; 01.04.2008 року; з 01.05.2008 по 02.05.2008 року; з 05.08.2008 по 08.08.2008 року; з 09.08.2008 по 16.10.2008 року; з 22.12.2008 по 27.01.2013 року; з 30.01.2013 по 01.07.2019 року; з 12.08.2019 по 17.05.2024 року підлягають задоволенню.

Стосовно зазначеного позивачем у його позовній заяві щодо: - «…відповідач зобов`язаний під час розгляду заяви про призначення пенсії за провідну посаду порахувати позивачу додатково по 3 місяці за кожний повний рік такої роботи на виконання листа Міністерства соціальної політики України №1209-27 від 12.09.2018 року, щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8. Згідно з роз`ясненням Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8 пільговий стаж з урахуванням кратності за 1 рік 3 місяці (за провідну посаду) стаж що додається складає: 4 роки», суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин як джерела права роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу на підземних роботах.

Водночас аналіз положень ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788 свідчить, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд в постанові 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16, листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 викладений Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що 06 грудня 1991 року Верховна Рада України прийняла постанову № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова ВРУ № 1931).

Пунктом 4 Постанови ВРУ № 1931 Кабінету Міністрів України доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції Кабінету Міністрів України.

22 лютого 1992 року на виконання Постанови ВРУ № 1931 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 81).

Пунктом 1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.

В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону», виконавець - Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 року.

Однак, роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання постанови КМУ № 81.

До того ж Верховний Суд в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а зазначив:

«26. Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом».

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС та не може підміняти і доповнювати положення закону, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В свою чергу, ст. ст. 13, 14 Закону № 1788 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №44 від 24.05.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 24.05.2024 №44, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 19.03.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем ще не зараховано спірних періодів роботи позивача відповідно до висновків суду по даній справі, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку ця позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №44 від 24.05.2024 року про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: на ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська» ДП ДХК «Селидіввугілля»: з 23.06.2003 по 22.09.2003 року на посаді гірника підземного на ділянці підготовчих робіт; на ВАТ «Укрвуглебуд»: з 11.10.2003 по 24.06.2006 року на посадах: гірника 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті на ділянці №1, гірника 3 розряду підземного з повним робочим днем у шахті на ділянці ШТ та гірника 3 розряду підземного з повним робочим днем у шахті на ділянці КТ; на ТОВ «Краснолиманське»: з 03.07.2006 по 12.07.2006 року та з 01.08.2006 по 06.08.2006 року на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті; до пільгового стажу роботи за Списком №1 та на провідній посаді з повним робочим днем під землею: на ТОВ «Краснолиманське»: з 10.10.2006 по 11.10.2006 року; з 01.01.2007 по 04.01.2007 року; з 01.02.2007 по 03.02.2007 року; 01.03.2007 року; з 01.05.2007 по 05.05.2007 року; 01.12.2007 року на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті; з 01.03.2008 по 03.03.2008 року; 01.04.2008 року; з 01.05.2008 по 02.05.2008 року; з 05.08.2008 по 08.08.2008 року - на посаді гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті; з 09.08.2008 по 16.10.2008 року - учня машиніста гірничих виймальних машин підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики; на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»: з 22.12.2008 по 27.01.2013 року на посадах машиніста гірничих виймальних машин 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду підземного з повним робочим днем у шахті; на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»: з 30.01.2013 по 01.07.2019 року на посаді підземного машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду з повним робочим у шахті; на ТДВ «Шахта «Білозерська» з 12.08.2019 по 17.05.2024 року (включно) на посаді машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 03.06.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2024 року №44 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () №44 від 24.05.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 17.05.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: на ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська» ДП ДХК «Селидіввугілля»: з 23.06.2003 по 22.09.2003 року на посаді гірника підземного на ділянці підготовчих робіт; на ВАТ «Укрвуглебуд»: з 11.10.2003 по 24.06.2006 року на посадах: гірника 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті на ділянці №1, гірника 3 розряду підземного з повним робочим днем у шахті на ділянці ШТ та гірника 3 розряду підземного з повним робочим днем у шахті на ділянці КТ; на ТОВ «Краснолиманське»: з 03.07.2006 по 12.07.2006 року та з 01.08.2006 по 06.08.2006 року на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті; до пільгового стажу роботи за Списком №1 та на провідній посаді з повним робочим днем під землею: на ТОВ «Краснолиманське»: з 10.10.2006 по 11.10.2006 року; з 01.01.2007 по 04.01.2007 року; з 01.02.2007 по 03.02.2007 року; 01.03.2007 року; з 01.05.2007 по 05.05.2007 року; 01.12.2007 року на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті; з 01.03.2008 по 03.03.2008 року; 01.04.2008 року; з 01.05.2008 по 02.05.2008 року; з 05.08.2008 по 08.08.2008 року - на посаді гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті; з 09.08.2008 по 16.10.2008 року - учня машиніста гірничих виймальних машин підземного з повним підземним робочим днем у шахті на період практики; на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»: з 22.12.2008 по 27.01.2013 року на посадах машиніста гірничих виймальних машин 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду підземного з повним робочим днем у шахті; на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»: з 30.01.2013 по 01.07.2019 року на посаді підземного машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду з повним робочим у шахті; на ТДВ «Шахта «Білозерська» з 12.08.2019 по 17.05.2024 року (включно) на посаді машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 липня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець