Справа № 380/21044/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/21044/23 пров. № А/857/6448/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року, ухвалене суддею Лунь З.І. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 380/21044/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 15.08.2023 № 2855 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Самбірського РВП ГУНП в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

09 лютого 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт затримання позивача через можливе вчинення ним кримінального правопорушення під час виконання ним своїх службових обов`язків, сам по собі підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Подія затримання позивача отримала великий суспільний резонанс, через велику кількість публікацій у засобах масової інформації та соціальних мережах.

Відповідач зобов`язаний був прореагувати на такі обставини, тому призначив службове розслідування та провів його, встановивши, що вчинені позивачем дії свідчать про відсутність у нього високої свідомості, ігнорування та недотримання вимог чинного законодавства, нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, безвідповідальне відношення до своїх функціональних обов`язків, порушення норм професійної етики поліцейських та призводить до приниження авторитету поліції.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на те, що відповідач в ході службового розслідування не зібрав доказів, окрім повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, які б вказували на вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Самого лише посилання на норми Дисциплінарного статуту поліцейського, Присяги поліцейського та правила етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 01.08.2023 до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшов рапорт інспектора УГІ ГУНП у Львівській області про те, що 01.08.2023 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові спільно із працівниками СБУ у рамках кримінального провадження від 18.07.2023 № 0000189 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за адресою: м. Турка, вул. В. Стуса, 14 (в дворі відділення поліції № 2 Самбірського ТЛ І ГУНП) в порядку ст. 208 КПК України затримано інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (Турка) Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 , який вимагав у громадянина Б., за вирішення питання про зняття арешту з транспортного засобу та повернення його останньому, неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, яку 01.08.2023 отримав через посередника ОСОБА_2 . На місці події грошові кошти не вилучалися.

На підставі наказу № 2691 від 01.08.2023, за вказаним фактом, відповідач призначив службове розслідування та створив дисциплінарну комісію.

У ході службового розслідування відповідач встановив, що 01.08.2023 позивач затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

02.08.2023 позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Позивач відмовився від надання пояснень з приводу порушень службової дисципліни, у відповідності до ст. 63 Конституції України.

У висновку службового розслідування зазначено, що позивач, як поліцейський, зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також, будучи суб`єктом дії Закону України Про запобігання корупції, зобов`язаний утримуватися від поведінки, яка може бути розцінена як готовність вчинити корупційне правопорушення, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень та заборон, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України, однак не вжив заходів щодо уникнення дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупційному правопорушенні, що підірвало авторитет поліції, оскільки зазначена надзвичайна подія набула резонансу та широкого розголосу в засобах масової інформації, в ході моніторингу веб-сайтів центральних та регіональних засобів масової інформації, друкованих рейтингових регіональних газет та соціальних мереж: Facebook, Ukr.net, Varta1, Leopolis News, Politeka.net, Zaxid.net, 032.ua, forpost.lviv.ua, Zaxid.net та Instagram.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач порушив вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 та частини 1 статті 61 Закону України Про Національну поліцію, статей 22, 38 Закону України Про запобігання корупції, підпунктів 1, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV, абзацу 2 частини 3, абзацу 3 частини 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування, пункту 6 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, внаслідок його особистої недисциплінованості та неналежного виконання ним службових обов`язків, що має систематичний характер.

15.08.2023 відповідач прийняв наказ № 2855 о/с, яким, за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 та частини 1 статті 61 Закону України Про Національну поліцію, статей 22, 38 Закону України Про запобігання корупції, підпунктів 1, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV, абзацу 2 частини 3, абзацу 3 частини 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування, пункту 6 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно із частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893, службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

У ході службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що позивач порушив основні обов`язки поліцейського, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 та частини 1 статті 61 Закону України Про Національну поліцію, статей 22, 38 Закону України Про запобігання корупції, підпунктами 1, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзацами 2, 3, 6 пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV, абзацу 2 частини 3, абзацу 3 частини 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктами 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування, пунктом 6 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до вимог статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 22 Закону України Про запобігання корупції, особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Стаття 38 Закону України Про запобігання корупції (Додержання вимог закону та етичних норм поведінки), передбачає, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Пунктом 3 розділ IV Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Отже, вирішення питання про правомірність притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Частиною пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію України», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинками, які кваліфікуються як порушення Присяги поліцейського, та є такими що підривають авторитет працівника Національної поліції, є протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника , що мають бути доведені у визначеному порядку.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер

Відповідач в ході службового розслідування встановив, що 01.08.2023 позивач затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

02.08.2023 позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На думку апеляційного суду, факт затримання позивача через можливе вчинення ним кримінального правопорушення під час виконання ним своїх службових обов`язків, підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Також, як видно з матеріалів службового розслідування, подія затримання позивача отримала великий суспільний резонанс через велику кількість публікацій у засобах масової інформації та соціальних мережах.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що відповідач встановив в діях позивача дисциплінарний проступок, а саме вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

На думку апеляційного суду, відповідач, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення, врахував тяжкість дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, обставини цього проступку та тяжкість наслідків вчиненого проступку.

Крім того, апеляційний суд відхиляє аргументи позивача, які полягають в тому, що оскільки відсутній вирок суду про визнання позивача винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відтак, відсутні підстави для звільнення позивача зі служби, оскільки, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає притягнення її до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, в тому числі присяги поліцейського.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі № 380/21044/23 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Львівського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 380/21044/23.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко