Справа № 240/538/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Житомир

справа № 240/538/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13 листопада 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 5 років з 07 листопада 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Прогрес» з 28.07.1986 по 1991 рік, січень 1993 року, з 1995 року по 2000 рік, періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 по ІНФОРМАЦІЯ_7, з урахуванням періоду в зв`язку з вагітністю і пологами та періоду по догляду за батьком на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023, та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 5 років, з 07 листопада 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13 листопада 2023 року їй відмовлено у призначенні пенсії у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати період роботи позивача в колгоспі «Прогрес»: з 28.07.1986 по 1991 рік; січень 1993 року; з 1995 року по 2000 рік, та з 01.03.2023 по 31.07.2023.

Позивач зазначає, що вказаний період роботи підтверджується належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного стажу та призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№11123/24).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно з поданими документами страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки не зараховано до страхового стажу періоди:

- роботи в колгоспі з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 та з 1995 року по 2000 рік, адже в наданих довідках не зазначено по-батькові працівника, що не дає можливості ідентифікувати особу;

- з 01.03.2023 по 31.07.2023, згідно з довідкою від 18.09.2023 №1739, виданою управлінням праці та соціального захисту Коростенської міської ради, оскільки за даний період відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду відзив на позовну заяву (за вх.№7462/24), у якому також вказує про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, з аналогічних підстав, зазначених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , має посвідчення серії НОМЕР_1 , громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), видане Житомирською обласною державною адміністрацією від 14.01.2003.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії № НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №2129 від 06.06.2023 виданої відділом реєстрації місця проживання Коростенської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована та проживала в с.Мирний з 07.06.1986 по теперішній час (дата видачі довідки - 06.06.2023).

07.11.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та 13 листопада 2023 року прийнято рішення №33 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж роботи заявниці на день звернення складає 13 років 6 місяців 21 день.

Також зазначено, що не зараховано до страхового стажу періоди:

- роботи в колгоспі з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 та з 1995 року по 2000 рік, згідно з довідками від 02.02.20023 №Б/12 та від 02.02.2023 №Б/12а про відпрацьовані вихододні, виданими архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації, оскільки в довідках не зазначено по-батькові працівника, що не дає можливості ідентифікувати особу;

- догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023, згідно з довідкою від 18.09.2023 №1739, виданою управлінням праці та соціального захисту Коростенської міської ради, оскільки за даний період відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Листом від 17.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що недостатньо необхідного страхового стажу.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Із аналізу наведеної правової норми встановлено, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 селище Мирний (яке згідно з постановою Верховної Ради України №1915-111 від 13.07.2000 включено в межі міста), яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд вказує, що в межах розгляду даної справи сторонами не оспорюється факту проживання позивача за місцем реєстрації (зони посиленого радіоекологічного контролю) станом на 01.01.1993 протягом понад чотирьох років, оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення територіальним органом Пенсійного фонду України вказано, що позивачем документально підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Водночас, відмовляючи у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідачі вказують про незарахування до страхового стажу позивача періодів:

- роботи в колгоспі з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 та з 1995 року по 2000 рік, згідно з довідками від 02.02.20023 №Б/12 та від 02.02.2023 №Б/12а про відпрацьовані вихододні, виданими архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації, оскільки в довідках не зазначено по-батькові працівника, що не дає можливості ідентифікувати особу;

- догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023, згідно з довідкою від 18.09.2023 №1739, виданою управлінням праці та соціального захисту Коростенської міської ради, оскільки за даний період відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Суд враховує, що також обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, на момент досягнення необхідного віку, а саме станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, а з урахуванням зменшення на 5 років, страховий стаж повинен становити не менше 25 років.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 13 років 06 місяців 21 день.

Щодо підстав незарахування позивачу періодів роботи в колгоспі з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 та з 1995 року по 2000 рік, у зв"язку з тим, що довідками від 02.02.20023 №Б/12 та від 02.02.2023 №Б/12а про відпрацьовані вихододні, виданими архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації, не зазначено по-батькові працівника, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закон №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені норми свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 від 14.09.1988 ОСОБА_5 в період з 12.08.1986 по 09.01.2000 прийнята на роботу в колгосп "Прогрес".

Вказані записи внесені уповноваженою особою, про що свідчить підпис та печатка, містять посилання на дату на номер наказу, що слугували підставою вчинення запису про прийняття та звільнення.

Також наявні записи про встановлений мінімум вихододнів, як і про відпрацьовані дні, що співставляється з інформацією, вказаною у довідках від 02.02.20023 №Б/12 та від 02.02.2023 №Б/12а про відпрацьовані вихододні, виданих архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації.

Однак вказані архівні довідки відповідачами не враховані, оскільки в них не міститься по батькові працівника.

Однак суд вказує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

З урахування наведеного, наявні правові підстави для зарахування до стажу позивача періоду роботи з 12.08.1986 по 09.01.2000 в колгоспі "Прогрес".

Щодо доводів позивача про зарахування періодів догляду за дітьми до трьох років, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 по ІНФОРМАЦІЯ_7, суд вказує про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до інформації з розрахунку страхового стажу позивача, вказані періоди (з дати народження дітей та до досягнення ними трьохрічного віку), з урахуванням періоду навчання та роботи, зараховані органами пенсійного фонду до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу (а.с. 67).

Щодо не зарахування позивачу періоду догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023, з підстав відсутності сплати страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 11 Закону №1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Відповідно до п. "є" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок) (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Згідно з довідкою від 18.09.2023 №1739, виданою управлінням праці та соціального захисту Коростенської міської ради, позивач перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Коростенської міської ради, як одержувач компенсації за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі на громадянина ОСОБА_6 . компенсацію одержувала з 01.03.2023 по 31.07.2023 у розмірі 1170,07 грн на місяць.

Суд зазначає, що питання визначення осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а також підстави і порядок нарахування та сплати єдиного внеску передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядком нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №178, відповідно до яких визначальним у вирішенні питання права на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є надання соціальних послуг хворій особі похилого віку, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги.

Відтак відповідно до вимог вищезазначених нормативно-правових актів позивач підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, як особа яка надавала соціальні послуги.

Проте, невиконання уповноваженим органом покладеного на нього обов`язку нарахувати та сплатити єдиний внесок не є підставою для незарахування до страхового стажу періоду надання соціальних послуг хворій особі похилого віку, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги.

Відсутність даних про сплату страхових внесків не може позбавляти особу права на зарахування стажу, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, згідно із якими несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Таким чином, відповідачі протиправно не врахували до страхового стажу позивача період надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №33 від 13.11.2023 про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо похідних позовних вимог про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

В межах розгляду справи судом встановлено, що 13 років 06 місяць 21 день - страховий стаж позивача, зарахований органом Пенсійного фонду, та понад 10 років (з липня 1986 року по листопад 1991 року, січень 1993 рок, з лютого 1995 року по грудень 2000 року та 01.03.2023 по 31.07.2023) - встановлений за результатами розгляду справи. Однак, як свідчать матеріали справи, а саме відповідно до інформації з розрахунку стажу позивача, періоди роботи ОСОБА_1 з 28.07.1986 по 31.03.1988, з 01.04.1988 до 19.12.1989, з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 23.01.1995 та з 01.01.1998 по 31.12.2000 (що входить в оскаржуваний період) вже враховані відповідачами в обрахунок страхового стажу (13 років 06 місяців 21 день) (а.с. 67).

Отже періоди страхового стажу позивача, які зараховані органом Пенсійного України та встановлені за результатами розгляду даної справи частково перетинаються, тобто є взаємовиключними, що у свою чергу унеможливлює визначення судом всіх не зарахованих періодів та позбавляє суд належного загального обрахунку страхового стажу позивача.

Отже, відповідачами виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі №348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, то суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, який уповноважений вчиняти дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі "Прогрес" з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 року та з 1995 року по 2000 рік, згідно з довідками від 02.02.2023 №Б/12 та від 02.02.2023 №Б/12а та період здійснення догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023 та повторно розглянути питання щодо якого звернулася позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача від 07.11.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст.245, ч. 4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди її роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи, та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії, з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, 158Б, м.Запоріжжя, Запорізька обл., Запорізький р-н,69005, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №33 від 13.11.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі "Прогрес" з 1986 року по 1991 рік, січень 1993 року та з 1995 року по 2000 рік, згідно з довідками від 02.02.2023 №Б/12 та від 02.02.2023 № Б/12а і період здійснення догляду на непрофесійній основі з 01.03.2023 по 31.07.2023 та повторно розглянути заяву від 07.11.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 08 липня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко