Справа № 160/12534/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування вимог позову позивач вказав, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом у якому просить надіслати розрахунки виплаченої пенсії за січень -квітень 2024 року, за результатами розгляду якого головне управління підтвердило виплату пенсії за січень-квітень 2024 року , проте відмовився надіслати розрахунок виплачених сум пенсії за січень-квітень 2024 року і не повідомило причини такого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Копія ухвали від 20 травня 2024 року отримана представником відповідача, проте станом на день прийняття рішення відповідач правом на надання відзиву не скористався.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно із ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі № 160/27663/2023, яке набрало законної сили 23.01.2024:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення з 01.01.2008 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розміру пенсії за вислугу років з 58% до 53% від розміру грошового забезпечення,

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2008 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням розміру пенсії за вислугу років 58% від розміру грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

07.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою провести перерахунок моєї пенсії за вислугу років на підставі довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10.10.2023 за вих. № 86/6/04-97-10/РГ.

Листом від 05.12.2023 за вих. № 60837-48692/Л-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10.10.2023 за вих. № 86/6/04-97-10/РГ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ь25.01.2024 у справі № 160/33675/2023, яке набрало законної сили 27.02.2024:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із 01.01.2018 року на підставі довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10.10.2023 року за вих. № 86/6/04-97-10/РГ,

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплат пенсії ОСОБА_1 із 01.01.2018 року на підставі довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10.10.2023 року за вих. № 86/6/04-97-10/РГ.

Позивач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за січень і лютий 2024 року виплатило позивачу пенсію у розмірі 8 883,81 грн, тобто у розмірі пенсії, яка виплачувалася до набрання законної сили вищезазначеними судовими рішеннями.

Згідно із розрахунком пенсій на 01.03.2024 у березні 2024 року позивачу мала бути виплачена пенсія у сумі 10 025,75 грн, проте 05.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатило позивачу пенсію за березень 2024 року у сумі 9 418,16 грн.

28.04.2024 через електронний кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом, у якому просив надіслати розрахунки виплаченої пенсії: 05.01.2024 - у сумі 8 883,81 грн, 05.02.2024 - у сумі 8 883,81 грн, 05.03.2024 - у сумі 9 418,16 грн, 05.04.2024 - на загальну суму 10 026,63 грн. = (9 637,79 грн. + 388,84 грн.).

Запит позивача від 28.04.2024 був зареєстрований у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29.04.2024 за вх. № 296/11.

Листом від 06.05.2024 за вих. № 0400-010508-8/9264 Головне управління Пенсійного фонду України на запит від 28.04.2024 (зареєстрований 29.04.2024 за вх. № 296/11) повідомило про те, що:

-указаний запит розглянуто в порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (№ 393/96-ВР),

-у січні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн, у лютому 2024 року мені нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн,

-у березні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 9 418,16 грн,

- у квітні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 10 026,63 грн.

Проте відповідач не надіслав позивачу розрахунок виплачених сум пенсії за січень-квітень 2024 року і не повідомило його не надіслання, що я стало причиною для звернення позивача з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їх джерела права.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40 Конституції України).

Згідно преамбулою Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон №2657-XII) цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до статей 1, 4 цього Закону інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.

Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).

За змістом частини першої статті 6 Закону № 2657-XII право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.

Відповідно до статті 7 цього Закону право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Стаття 5 Закону №2939-VI визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Так, відповідно до статті 1 Закону України №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

За змістом статті 4 Закону №2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону №2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно із статтею 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Крім того, частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 23 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Законодавець зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, яка має бути повною, достовірною та точною або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала (постанови від 27 лютого 2020 року в справі № 800/304/17, від 01 квітня 2021 року в справі № 9901/183/20, від 10 лютого 2022 року в справі №9901/369/21), що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З матеріалів справи видно, що відповідач листом від 06.05.2024 за вих. № 0400-010508-8/9264 повідомив про те, що указаний запит розглянуто в порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (№ 393/96-ВР), у січні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн, у лютому 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн, у березні 2024 року мені нарахована і виплачена пенсія у сумі 9 418,16 грн, у квітні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 10 026,63 грн.

Стосовно змісту наданої відповіді на запит, суд зазначає про таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у своєму запиті від 28.04.2024 року просив надіслати розрахунки виплаченої пенсії:

05.01.2024 - у сумі 8 883,81 грн.,

05.02.2024 - у сумі 8 883,81 грн.,

05.03.2024 - у сумі 9 418,16 грн.,

05.04.2024 - на загальну суму 10 026,63 грн. = (9 637,79 грн. + 388,84 грн.).

Як встановлено зі змісту відповіді від 06.05.2024 за вих. № 0400-010508-8/9264 Головне управління Пенсійного фонду України на запит від 28.04.2024, позивачу про те, що указаний запит розглянуто в порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (№ 393/96-ВР), у січні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн, у лютому 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 8 883,81 грн, у березні 2024 року нарахована і виплачена пенсія у сумі 9 418,16 грн, у квітні 2024 року мені нарахована і виплачена пенсія у сумі 10 026,63 грн. Тобто зазначені лише суми виплаченої позивачу пенсії, без зазначення розрахунку цієї суми пенсії, як просив позивач у запиті.

Отже, відповідач не надав відповіді по суті запиту.

Оскільки суд не встановив надання інформації по суті запиту, суд вважає, що належним та допустимим захистом порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.04.2024, зареєстрований у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29.04.2024 за вх. 296/11, надавши відповідь на всю запитувану інформацію зокрема розрахунок пенсії за січень -квітень 2024 року.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 10.02.2021 у справі № 9901/22/20 застосувала правовий висновок Великої палати ЄСПЛ у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170):

-мета запитувача: необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;

-характер запитуваної інформації: інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;

-особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості: розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;

-готовність і доступність запитуваної інформації: надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.

Тягар доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на запитувача інформації, що у спірних правовідносинах не доведено позивачем.

Аналіз приписів Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.04.2024, зареєстрованого у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29.04.2024 за вх. 296/11.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.04.2024, зареєстрованого у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29.04.2024 за вх. 296/11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.04.2024, зареєстрований у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29.04.2024 за вх. 296/11, надавши відповідь на всю запитувану інформацію зокрема розрахунок пенсії за січень -квітень 2024 року.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук