Справа № 400/521/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/521/24
Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів; поновлення на посаді; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУНП в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Миколаївській області №46 від 6.01.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВП№4 МРУПГУНП в Миколаївській області», а саме: звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Миколаївській області №22 о/с від 10.01.2024р. про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НПУ в Миколаївській області;

- стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.01.2024р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.08.2003р. по 6.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ та з 7.11.2015р. працював в Національній поліції України, однак на підставі оскаржуваного наказу від 10.01.2024р. за №22 о/с звільнений із займаної посади за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

На думку позивача, жодних дисциплінарних проступків він не вчиняв.

Вважає накази про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з поліції та звільнення зі служби в поліції протиправними, та такими, що ґрунтуються на неповних і неправильних висновках службового розслідування, а тому вважає їх такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного правопорушення. Відповідач довів ті обставини у повному обсязі, відтак відсутні підстави для скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з поліції та звільнення зі служби в поліції.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом ГУ НП від 25.11.2021р. за №770 о/с з 30.11.2021р. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції секторі превенції ВП №4 Миколаївського РУП.

25.12.2023р. до чергової частини ВП №4 Миколаївського РУП зі спецлінії « 102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_2 про те, що її співмешканець дільничний лейтенант поліції ОСОБА_1 вчиняє щодо неї домашнє насильство. З її слів останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, має зброю - пістолет, автомат (які саме заявниця не знає). Вказане повідомлення зареєстровано та внесено до інформаційної комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» (далі - ІКС ІПНП) ВП №4 Миколаївського РУП за №7096 від 25.12.2023р..

Для відпрацювання вказаного повідомлення на місце події було направлено наряд групи реагування патрульної поліції.

У ході службового розслідування встановлено, що 25.12.2023р. приблизно о 13:00год. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 прийшов додому після добового чергування на блокпосту «Баштан» та під час обіду у нього виник побутовий конфлікт з співмешканкою ОСОБА_2 , у ході якого старший лейтенант поліції ОСОБА_1 почав словесно ображати та погрожувати їй фізичним насиллям, чим спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю.

Після цього, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 залишив місце свого мешкання, та зі слів ОСОБА_2 , поїхав на власному автомобілі «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , у невідомому напрямку.

Під час опитування, працівниками УГІ ГУНП з використанням бодікамери, на місці події ОСОБА_2 , остання надала аналогічні пояснення за вказаною подією та зазначила, що конфлікт виник, тому що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 почав вживати спиртні напої, тілесних ушкоджень їй не наніс, а лише погрожував та ображав словесно, однак такі погрози вона сприйняла як реальні, оскільки вдома знаходилась вогнепальна зброя. Також вказала, що під час конфлікту перебувала спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , 2018р.н..

Також повідомила, що у кімнаті під ліжком знаходиться зброя, яка зареєстрована за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме пістолет для відстрілу гумових куль несмертельної дії «Сафарі» калібру 9 мм (перебував у зарядженому стані) та рушниця мисливська ТОЗ 63 калібру 16мм (перебувала у розрядженому стані).

У зв`язку із чим, на місце події викликані працівники СКОЗ Миколаївського РУП, які вилучили вищезазначену зброю.

При цьому, за місцем мешкання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , встановлена відсутність вогнепальної зброї ТОЗ 17-01 (№ НОМЕР_2 ), яка також зареєстрована за останнім.

Під час здійснення заходів, у селі Мішково-Погорілове, Миколаївського району, виявлено автомобіль «DAEWOO LANOS» н/з НОМЕР_1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , однак останнього на місці не було, а його мобільний телефон перебував поза зоною досяжності (вимкнений).

У цей же день, приблизно о 23:00год. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 прибув до місця, де залишив власний автомобіль «DAEWOO LANOS».

Після приїзду на місце працівників УГІ ГУНП, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 доставлено до КНП Миколаївської МР "Міська лікарня №1", де останній пройшов освідування на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора для вмісту алкоголю у видихаємому повітрі Драгер, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 - тверезий (тест №3511 від 26.12.2023р.).

У подальшому, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 доставлено до адміністративної будівлі ВП №4 Миколаївського РУП, де відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП (серія ВАВ №894140 від 26.12.2023р.) та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (серія АА №336669) строком на 10 діб.

Під час спілкування з старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , останній не надав відомості про місцезнаходження вогнепальної зброї ТОЗ 17-01 (№ 28886), що зафіксовано на портативний відеореєстратор.

У зв`язку із тим, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився надати вогнепальну зброю ТОЗ 17-01 (№ НОМЕР_2 ) для перевірки, працівником СКОЗ ГУНП за даним фактом складено відповідний рапорт про необхідність постановки вказаної вогнепальної зброї до ІП «Кримінальна зброя», поданий керівництву ВП № 4 Миколаївського РУП.

Факт відсутності вказаної зброї зареєстровано до ІКС ІПНП ВП №4 Миколаївського РУП №7103 від 26.12.2023р..

Проаналізувавши зібрані матеріали службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вчинений дисциплінарний проступок, який полягає в порушенні вимог:

- ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, затвердженого ЗУ від 15.03.2018 №2337ІІІ, в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки,

- ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, вимог ч.1 ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію», в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування,

- не надав пояснення, що також вказує на порушення вимог ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ від 15.03.2018 № 2337ІІІ, в частині обов`язку кожної посадової особи поліції відповідно до своїх повноважень сприяти проведенню службового розслідування,

- вимог п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, в частині того, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події,

- вимог п.12.12. «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженого наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, п.1 р.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 9.11.2016 №1179, щодо здійснення поліцейським своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, ЗУ "Про Національну поліцію".

6.01.2024р. наказом начальника ГУ НП в Миколаївської області за №46 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області» старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби (а.с.43 зв.б. 45).

10.01.2024р. наказом начальника ГУ НП в Миколаївської області за №22 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.42).

Не погодившись із вказаними наказами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені ЗУ «Про Національну поліцію» від 2.07.2015р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно із ч.1 ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст.2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580-VIII визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч.1 ст.64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно із ч.ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною 10 ст.14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 р.2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Надаючи правову оцінку правильності та обґрунтованості рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, слід з`ясувати: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом, зокрема у постанові від 6.02.2020р. у справі № 826/1916/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до дисціплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог: ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію», Присяги поліцейського, ч.1 ст.64 ЗУ «Про національну поліцію», п.7 р.ІV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції», ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту, п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, п.12.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, п.1 р.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

Щодо порушень позивачем вимог закону в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; зобов`язання неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; в порушені присяги в частині: «усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки»; здійснення поліцейським своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, ЗУ "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, безперервності, справедливості, неупередженості та рівності, а також у підриванні авторитету Національної поліції України, невиконання наказів керівництва, обрання у кожному окремому випадку той захід, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, дотримання норм ділового мовлення, субординації, колегія суддів зазначає, що зазначені порушення, які стали однією із підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, ґрунтуються на обставинах, що не підтверджені жодними належними доказами, а тому є припущеннями, що не можуть підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Щодо порушення ОСОБА_1 вимог в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування, не надання пояснень, обов`язку кожної посадової особи поліції відповідно до своїх повноважень сприяти проведенню службового розслідування, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача під час проведення службового розслідування було опитано та він надав пояснення з приводу конфлікту між ним та співмешканкою ОСОБА_2 (а.с.56).

Крім того, позивач зазначив, що нарізна рушниця-карабін ТОЗ 17-01 (№28886) на теперішній час перебуває в іншому нежилому приміщені, у зв`язку з воєнним станом в Україні та небажанням тримати всю зброю в одному приміщені.

Окрім цього зазначив, що визнає порушення службової дисципліни в частині, що стосується правил зберігання зброї.

Відтак, з огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає відповідних порушень, встановлених висновком службового розслідування, оскільки вказані обставини спростовуються як матеріалами справи, так і матеріалами службового розслідування.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем не конкретизовано в чому саме полягає факт порушення позивачем вимог щодо сприяння в проведенні службового розслідування.

Щодо порушення в частині того, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновку службового розслідування, ОСОБА_1 не вжив жодних заходів щодо виклику працівників поліції під час конфлікту.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та його співмешканкою стався конфлікт.

При цьому, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні приписів законодавства.

Судова колегія звертає увагу, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Вказане також підтверджено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4.03.2024р. у справі №477/11/24.

Водночас, дисциплінарна комісія у висновку зазначила, що службова дисципліна зобов`язує поліцейського: зокрема, запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що принижують честь і гідність людини.

Однак, судовій колегії залишається незрозумілим як саме ОСОБА_1 мав повідомити про правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», якщо таке правопорушення не мало місце та відповідні обставини в подальшому підтвердженні рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів, що позивач принижував честь і гідність його співмешканки також до суду не надано.

Посилання дисциплінарної комісії на вчинення повторного домашнього насилля щодо ОСОБА_2 , судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначає сама дисциплінарна комісія, 31.08.2022р. під час першого повідомлення від співмешканки позивача ОСОБА_2 про вчинення щодо неї домашнього насилля, остання звернулась із заявою про припинення розгляду повідомлення по домашнє насильство, так як до поліції звернулась передчасно.

Відтак, під час першої події, уповноваженими особами не було встановлено факту наявності домашнього насилля, а тому висновки дисциплінарної комісії щодо повторного домашнього насилля стосовно ОСОБА_2 колегія суддів вважає помилковими.

Щодо порушень приписів п.12.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (далі Інструкція), колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2023р. працівниками СКОЗ Миколаївського РУП ГУНП у ході перевірки за місцем проживання як власника зброї гр. ОСОБА_1 , встановлено, що мисливська гладкоствольна рушниця «ТОЗ-63» 12 калібру №54318 та пристрій «Safari 820G» калібру 9мм № НОМЕР_3 зберігались поза межами сейфу. Крім того, мисливська гладкоствольна рушниця «ТОЗ-63» 12 калібру №54318 зберігалась з порушенням термінів перереєстрації зброї, а саме дозвіл № НОМЕР_4 на зберігання закінчився 3.06.2022р..

Окрім того, встановлено відсутність за місцем мешкання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , вогнепальної зброї ТОЗ 17-01 (№ НОМЕР_2 ), яка також зареєстрована за останнім.

Відповідно до п.12.12 Інструкції зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо) та які виключають вільний доступ до них сторонніх осіб. Про зберігання зброї, основних частин зброї, пристроїв у місцях тимчасового перебування власника власник повідомляє органи (підрозділи) поліції в порядку, визначеному пунктом 7.6 глави 7 розділу І цієї Інструкції. При цьому зброя, пристрої мають бути в розрядженому стані.

Приписами ст.192 КУпАП визначено, що за порушення громадянами встановлених строків реєстрації (перереєстрації) нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду або правил взяття їх на облік в уповноваженому органі Міністерства внутрішніх справ України у разі зміни місця проживання - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.15 КУпАП поліцейські за вказане правопорушення притягується до дисциплінарної відповідальності.

Дійсно, службовим розслідування підтверджено дані порушення, а позивачем не спростовано ці обставини.

Відтак, в цій частині висновок службового розслідування та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності колегія суддів вважає обґрунтованим.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 вказаного статуту.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби ( ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції ( ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби ( ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Отже, наведеними вище нормами визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту.

Натомість, як уже зазначалось вище, Дисциплінарний статут було доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану», відповідно до Закону №2123-IX від 15.03.2022р..

Статтею 29 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції ( ч. 2 ст. 29).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки УКЗ ГУНП від 27.12.2023р. за №31109/8005164/29/34843 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування дисциплінарних стягнень не мав.

Отже, що під час проведення службового розслідування та прийняття спірного наказу позивач не мав діючих дисциплінарних стягнень.

З урахуванням наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідач обрав найбільш суворіший вид дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, з порушенням вимог ст.29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В ухвалі Верховного Суду від 17.04.2023р. у справі № 560/8721/22, Суд вказав, що «положеннями статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Разом з тим, як зазначають суди попередніх інстанціях в оскаржуваних судових рішеннях, на момент проведення службового розслідування у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень, тому обраний вид дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність є незаконним, непропорційним та необґрунтованим, та таким, що обраний з порушенням положень статті 29 Статуту».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 Європейський суд з прав людини вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На думку апеляційного суду, є беззаперечним, що при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Критерій обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагає врахування ним як обставин, які є обов`язковими в силу закону (встановлення факту порушення поліцейським вимог закону, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), так і інших обставин, які мають значення для конкретної справи. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, перевірити всі обставини, на яких ґрунтується його рішення.

На думку судової колегії, відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності, оскільки, приймаючи рішення про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, не враховано всіх обставин, які мали бути враховані, та не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію», Присяги поліцейського, ч.1 ст.64 ЗУ «Про національну поліцію», п.7 р.ІV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції», ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту, п.6 р.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, п.1 р.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських є необґрунтованим та неправомірним.

Вказане свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення зі служби.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що відповідачем порушено порядок притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про скасування наказу ГУНП в Миколаївській області №46 від 6.01.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВП№4 МРУП ГУНП в Миколаївській області», а саме: звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, з урахуванням вимог ст.245 КАС України, підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування такого акту.

Як наслідок підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП в Миколаївській області №22 о/с від 10.01.2024р. про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, оскільки цей наказ є реалізацією дисциплінарного стягнення (про що прямо зазначено в наказі) у відношенні позивача на підставі наказу ГУНП в Миколаївській області за №46 від 6.01.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВП№4 МРУПГУНП в Миколаївській області».

Щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НПУ в Миколаївській області, то судова колегія зазначає, що відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог ЗУ "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, позивач підлягає поновленню на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НПУ в Миколаївській області з дня незаконного звільнення (з 10.01.2024р.).

Що стосується суми заробітної плати за час вимушеного прогулу, то судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст.235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі Порядок №100).

Згідно з п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 звільнено з посади з 10.01.2024р..

Загальна тривалість вимушеного прогулу позивача за період з 10.01.2024р. (дата звільнення) по 4.07.2024р. (дата рішення суду) складає 127 робочих днів.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача (а.с.88) середньоденне грошове забезпечення складає 727,33грн., середньомісячне грошове забезпечення 22 183,51грн..

Відтак, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 92 370,91грн..

Згідно з ч.8 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки останній не в повній мірі дослідив обставини по справі та не надав належної оцінки доказам.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким адміністративний позов підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Враховуючи приписи ст.139 КАС України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 3 028грн., а саме 1 211,2грн. сплаченого судового збору при подачі адміністративного позову та 1 816,8грн. сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги мають бути відшкодовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Миколаївській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.139,311,315,317,322 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів; поновлення на посаді; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №46 від 6.01.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВП№4 МРУПГУНП в Миколаївській області», а саме: звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №22 о/с від 10.01.2024р. про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2024р. по 4.07.2024р. у сумі 92 370,91грн..

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 4.07.2024р. підлягає негайному виконанню.

Рішення в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць у розмірі 22 183,51грн. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко