Справа № 240/14747/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14747/23

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

08 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.12.2022 №1, №1, №1.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалене рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що в результаті призвело до невірного вирішення справи та прийняття протиправного рішення.

Так, на переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно надав перевагу доводам позивача, залишивши без належної уваги та детального аналізу позицію відповідача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 квітня 2024 року.

В зв`язку з неявкою в судове засідання уповноважених представників позивача, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 12 червня 2024 року.

На визначену дату представники позивача повторно не з`явились, будь - яких клопотань, заяв чи пояснень не надіслали.

Враховуючи необхідність заслухати пояснення всіх учасників справи задля об`єктивної оцінки спірних правовідносин, колегія суддів ухвалила повторно відкласти розгляд справи на 03 липня 2024 року.

26 червня 2024 року до суду надійшло клопотання ГУ ДПС в Житомирській області про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року було задоволено.

У призначене на 03 липня 2024 року засідання представники позивача не з`явились.

Під час спроб розпочати судове засідання в режимі відеоконференції за участі представників відповідача, в останніх виникли технічні проблеми, що унеможливило встановити відеозв`язок.

Відтак, за результатами попередньо отриманих пояснень представників відповідача, а також враховуючи, що позивачу надавалось достатньо часу для надання суду пояснень стосовно доводів апеляційної скарги, з метою дотримання строків розгляду справи, судова колегія ухвалила подальший розгляд справи провести в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено наступні обставини справи.

Посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст.78 ст. 82 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Сітіград», позивача у справі, щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2022 року (акт від 08.12.2022 № 12431 /06-30-07-01/43065841.

За результатами перевірки складено акт від 08.12.2022 № 12431 /06-30-07-01/43065841, в якому зафіксовано наступні порушення:

- п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, абз.г п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) за липень 2022 на суму 5 464 646,00 грн.;

- п.п. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок не складання та не реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних по занижених податкових зобов`язаннях, в кількості 47 шт. на загальну суму ПДВ 10 360 394,00 грн;

- п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України у зв`язку із ненаданням документів до перевірки у повному обсязі, що зафіксовано в актах про ненадання оригіналів документів до перевірки від 01.12.2021 №857/06-30-07-01/43065841 та від 08.12.2022 №870/06-30-07-01/43065841.

За наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 29.12.2022:

-№1, яким встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість в сумі 5 464 646,00 грн.;

-№1, яким застосовано штрафні санкції в сумі 783 314,00 грн. за незареєстровані податкові накладні в ЄРПН;

-№1, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн. за ненадання документів до перевірки.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач, в порядку адміністративного оскарження, звернувся зі скаргою до ДПС України, яка за результатами рішенням від 22.03.2023 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 29.12.2022 №1, №1, №1 - без змін.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав доказів, які спростовували б твердження позивача та не навів обґрунтованих мотивів прийняття оскаржуваних в даній справі рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Контролюючий орган, у відповідності до пп.20.1.6. п.20.1 ст.26 ПК України, має право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Разом з тим, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами п.44.6 ПК України прирівнюється до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених вище документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в постанові Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі №802/1464/17-а.

Відтак, наведені норми встановлюють правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вони є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №280/597/19, від 10.02.2022 у справі №420/6441/19, від 14.06.2021 у справі №140/893/19, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 06.08.2019 у справі №160/8441/18.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем було проведено аналіз задекларованих позивачем податкових зобов`язань у Деклараціях з податку на додану вартість та їх відповідність первинним документам та регістрам бухгалтерського обліку підприємства (видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт та банківські виписки; оборотно-сальдові відомості, аналізи рахунків тощо), даним Єдиного реєстру податкових накладних, та встановлено, що до податкових зобов`язань платника не включено у повному обсязі отримані грошові кошти на банківські рахунки (авансові платежі) всього в сумі ПДВ 10 311 365,00 грн. та не включено у повному обсязі реалізацію послуг в сумі 10 313 032,00 грн.

Відтак, контролюючим органом встановлено, що отримані позивачем суми оплат (авансових платежів) за будівельні матеріали згідно укладених договорів від ряду контрагентів (ТОВ «Бориславтепло», ТОВ «Рівне Тепло Транс Сервіс», ТОВ «Перспектива «Місто буд», ТОВ «Будівельний Альянс Монтажпроект», ТОВ «Веттепло») не відображено у складі податкових зобов`язань платника та на них на складено і не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість отримані суми оплат (авансові платежі) від покупців відображені на рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», а не на рахунку 681 «Аванси отримані».

В свою чергу, у відповідності до пояснень позивача, що наведені в позовній заяві та які прийняті до уваги судом першої інстанції, як достеменно доведені, вищевказані кошти, які були сплачені позивачу його контрагентами за будівельні матеріали були поворотною фінансовою допомогою згідно укладених договорів, а в платіжних документах, які були складені внаслідок проведення вказаних платежів, в призначенні платежів були здійснені помилки, а саме: помилково зазначено "Оплата за будматеріали згідно Договору...." замість вірного "Оплата згідно договору безвідсоткової поворотної допомоги".

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана обставина підтверджується копіями договорів безвідсоткової поворотної позики (фінансової допомоги) та листами ТОВ «Бориславтепло», ТОВ «Рівне Тепло Транс Сервіс», ТОВ «Перспектива «Місто буд», ТОВ «Будівельний Альянс Монтажпроект», ТОВ «Веттепло», адресованих позивачу, про допущені помилки в платіжних документах, складених в результаті перерахунку коштів позивачу.

Щодо відсутності оригіналів договорів безвідсоткової поворотної позики та листів контролюючому органу позивачем були надані відповідні пояснення, які враховані судом першої інстанції, що оригінали первинних документів, були вилучені ГСУ СБУ в ході проведення обшуку 12.08.2022, що засвідчується протоколом обшуку.

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія відзначає, що надані позивачем листи його контрагентів не є належними і достатніми доказами внесення виправлень у розрахункові документи за липень 2022 року.

В даному випадку, застосований позивачем спосіб не відповідає Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказам Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі Положення №88), яке визначає порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

При цьому, пунктами 4.1. - 4.7 вказаного Положення чітко відзначено, що у тексті та цифрових даних первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності підчистки і необумовлені виправлення не допускаються.

Помилки в первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, виправляються способом "червоного сторно" або додаткових бухгалтерських проведень, або коректурним способом.

Виправлення помилок у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням способу "червоного сторно" здійснюється шляхом внесення неправильного запису (кореспонденції рахунків чи суми) червоним чорнилом, пастою кулькових ручок тощо, що означає від`ємні числа, які в підсумку вираховуються. Одночасно під записом червоним кольором чорнилом, пастою кулькових ручок тощо темного кольору здійснюється другий запис із зазначенням правильної кореспонденції рахунків чи суми.

Виправлення помилок у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням коректурного способу здійснюється шляхом закреслення неправильного тексту або цифри і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене.

Виправлення помилок у регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням способу додаткових бухгалтерських проведень здійснюється шляхом внесення додаткової кореспонденції рахунків на суму, яка є різницею між правильною та відображеною в цих регістрах.

Помилки в регістрах бухгалтерського обліку за минулий звітний період виправляються способом сторно. Цей спосіб передбачає складання бухгалтерської довідки, в яку помилка (сума, кореспонденція рахунків) заноситься червоним чорнилом, пастою кулькових ручок тощо або зі знаком "мінус", а виправлення (сума, кореспонденція рахунків) заноситься чорнилом, пастою кулькових ручок тощо темного кольору. Внесенням цих даних до регістру бухгалтерського обліку у місяці, в якому виявлено помилку, ліквідується неправильний запис та відображається правильна сума і кореспонденція рахунків бухгалтерського обліку. Довідка має наводити причину помилки, посилання на документи та регістри бухгалтерського обліку, в яких допущено помилку, і підписується працівником, який склав довідку, та після її перевірки - головним бухгалтером.

Виправлення помилки у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення.

У документах, якими оформлені касові і банківські операції та операції з цінними паперами, виправлення не допускається (п. 4.8 Положення №88).

Стосовно доводів позивача в підтвердження факту існування обставин, які унеможливили надання товариством всіх необхідних до перевірки документів, а саме вилучення деяких оригіналів запитуваних відповідачем первинних документів ГСУ СБУ в ході проведення обшуку, який мав місце 12.08.2022 року, то судова колегія, дослідивши зміст протоколу обшуку, встановила, що у переліку вилучених документів ТОВ "Будівельна компанія Сітіград" не відзначено оригінали Договорів договорів безвідсоткової поворотної позики (фінансової допомоги) від 04.01.2022 року, укладених між позивачем та ТОВ «Бориславтепло», ТОВ «Рівне Тепло Транс Сервіс», ТОВ «Перспектива «Місто буд», ТОВ «Будівельний Альянс Монтажпроект», ТОВ «Веттепло».

Таким чином, судова колегія доходить до переконання про помилковість висновків суду першої інстанції, що ненадання позивачем відповідних вилучених первинних документів не свідчить про їх відсутність у платника податків на момент складання звітності.

Наразі матеріали справи не засвідчують існування об`єктивної неможливості платника податку виконати податковий обов`язок, передбачений п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Відтак, позивачем не спростовано факт порушення п.44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України у перевіреному періоді та заниження податкових зобов`язань в загальній сумі 10313032 грн., за рахунок не включення у повному обсязі до бази оподаткування отриманих грошових коштів на банківські рахунки (авансові платежі) в сумі ПДВ 10311365 грн. та не включення у повному обсязі реалізації послуг в сумі ПДВ 1667 грн.

Окрім того, судова колегія, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції, зауважує, що останнє зовсім не містить оцінки інших виявлених під час перевірки порушень позивачем податкового законодавства.

Так, контролюючим органом в ході перевірки проведено аналіз списання ТМЦ та використання їх у господарській діяльності позивача, внаслідок чого встановлено факти ненарахування податкових зобов`язань у випадках, коли раніше придбані ТМЦ використовуються не у господарській діяльності платника або зіпсовані відповідно до Положень п.198.5. ст. 195 ПКУ в загальній сумі 49029 грн., в т.ч. в сумі 15000 грн по списанню ПММ та в сумі 34029 грн. по залишках бетону.

Також, відповідачем встановлений факт порушення позивачем вимог п.п. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201 ПКУ внаслідок не складання та не реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних по знижених податкових зобов`язаннях, в кількості 47 штук на загальну суму ПДВ 10 360 394,00 грн.

Судом вказані обставини не досліджувались.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених у справі обставин та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим позов не підлягав задоволенню.

Наразі, проаналізувавши встановлені обставини справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, які зроблені за результатами розгляду даної справи, та, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, резюмує, що позивачем не було доведено протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги відповідача в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому така підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Сітіград".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.