Справа № 333/3723/22
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3723/22
Провадження № 2-а/333/2/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до інспектора роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Сербака Владислава Юрійовича (88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд.2), Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд.2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із вказаним позовом, обґрунтовуючи його таким.

11.08.2022 року інспектором роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Сербаком В.Ю. відносного позивача було складено постанову серії ЕАР №5741185 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови, ОСОБА_2 , 11.08.2022 року, о 22 год. 27 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ТО «СТО Бус» по вул. Возз`єднання, 36 в м. Мукачево Закарпатської області, порушив вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», здійснив поворот в зоні дії знаку на вул. Духновича, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху.

Необхідними елементами адміністративного правопорушення є обов`язок доведення суб`єктом владних повноважень факту протиправності дій особи, яка притягується до відповідальності та її вини.

Найважливішою умовою прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого рішення є правильна оцінка доказів.

Належним доказом вказаного адміністративного правопорушення, виходячи з його природи, є фіксація на місці вчинення правопорушення під час його здійснення. За обставинами справи, інспектором поліції відповідна фіксація не здійснювалася, а винесена постанова таких відомостей не містить: не вказаний технічний запис, яким би здійснювалася б фіксація даного правопорушення.

11.08.2022 року, о 22 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вул. Возз`єднання та вул. Духновича у м. Мукачеве, Закарпатської області, він здійснив розворот, а не поворот ліворуч.

Пунктом 3.23 та Додатком 1 до ПДР визначені «Заборонні знаки», а саме «Поворот ліворуч заборонено», тобто забороняється поворот ліворуч транспортних засобів, при цьому розворот не забороняється, тобто дозволяється.

Неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, на думку позивача, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, тому за таких обставин, ОСОБА_2 просить скасувати постанову серії ЕАР №5741185 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. та закрити провадження у справі за відсутності подій та складу адміністративного правопорушення.

20.09.2024 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_2 було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

24.11.2024 року до суду надійшов відзив, підписаний представником УПП в Закарпатській області Черкасовим М.М., в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке.

11.08.2022 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Мукачево на вул. Возз`єднання, 36а, помітили транспортний засіб «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого порушив пункт 8.4 в ПДР України, а саме здійснив поворот ліворуч (а не розворот, як стверджує Позивач) в зоні дії дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», порушивши його вимогу, чим скоїв адміністративне порушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Водієм зазначеного автомобіля виявився ОСОБА_2

Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4. ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п.8.4 в ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно позивача.

Після цього, водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Це підтверджується підписом водія у постанові. ОСОБА_2 не вимагав скористатися допомогою правовою чи перекладача, тим більше останній не був затриманий, його свобода не була обмежена, тобто міг вільно переміщуватися, подзвонити адвокату, іншому фахівцю в галузі права. Позивач це не зробив та не намагався це здійснити. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст.285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати копію.

Відповідно до довідки начальника СТЗ Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Митровці С. відеозаписи з портативних відеореєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 11.08.2022 відсутні, оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну, передбаченого п.3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року» (у додатку).

Строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобів, становить 30 діб.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 вказаного Кодексу.

Позивач стверджує, що він не повертав ліворуч, а розвертався, хоча жодних доказів з цього приводу не надає.

За таких обставин, ОСОБА_3 просить суд позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

19.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_2 , в якій останній зазначив, що за змістом п.5 ч.2 ст.162 КАС України, відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Зазначеним вимогам відзив не відповідає, з огляду на що позивач позбавлений об`єктивної можливості реалізувати своє право, що передбачене ст. 163 КАС України та надати обґрунтовану відповідь на відзив.

Доводи представника відповідача побудовані на хибному трактуванні процесуальних норм адміністративного судочинства стосовно обов`язку доказування та базуються виключно на тезисі необґрунтованості позовних вимог позивача.

При цьому, у відзиві є вірне посилання на передбачений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, який покладений на суб`єкта владних повноважень, проте, в порушення цього ж принципу, до відзиву не надається жодного доказу відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують його позивні вимоги.

Предметом оскарження в даній справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зобов`язаний перевірити ї обґрунтованість, законність та відповідність дійсним обставинам.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, яких відповідач не надав.

Що стосується доводів стосовно неналежного відповідача, то ОСОБА_2 вказав, що даний спір фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальний дії), в ході якого судом перевіряється правомірність рішень, дії та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів в обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Позивач просив задовольнити його позво у повному обсязі.

27.03.2023 року ухвалою суду до справи було залучено співвідповідача - Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач та представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від ОСОБА_2 та надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача за наявними у справі доказами.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 11.08.2022 року інспектором роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Сербаком В.Ю. відносного ОСОБА_2 було складено постанову серії ЕАР №5741185 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_2 , 11.08.2022 року, о 22 год. 27 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ТО «СТО Бус» по вул. Возз`єднання, 36 в м. Мукачево Закарпатської області, порушив вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», здійснив поворот в зоні дії знаку на вул. Духновича, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі ПДР), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справ за ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правих перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, ст. 251 КУпАП визначає будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докам, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у правах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 Кодексу. В ній, зокрема, необхідно нанести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів с прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноваженні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 177/525/17 від 08.07.2020 року.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики Європейський суд з прав людини, можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що с безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

У даному контексті слід звернути увагу на стандарт доведення «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» законодавець вимагає, щоб будь який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, суб`єкт владних повноважень має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зокрема, оскаржена постанова не містить відомостей або будь-яких посилань на засоби фото-, відео фіксації чи інші докази (пояснення свідків), на підставі яких можливо встановити порушення позивачем п. 8.4 ПДР, в той час як на інспектора поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, а саме: за допопомогою фото-, відео зйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що поліцейським не обґрунтовано притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та не надано доказів його вини, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення -закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн., тому вказана сума підлягає стягненню на його користь з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 268, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 46, 70, 72, 77, 90, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до інспектора роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Сербака Владислава Юрійовича (88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд.2), Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд.2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕАР №5741185 від 11.08.2022 року, прийняту інспектором роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Сербаком В.Ю. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд.2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 496 грн. (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 04.07.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод