Справа № 600/615/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/615/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 про відмову у задоволенні рапорта про звільнення з військової служби у запас, протиправним;

зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 розглянути рапорт № 04.4/2745/24-Вн від 15.01.2024 і негайно звільнити його, старшого сержанта, техніка - тракториста групи землерийної техніки відділення інженерної підтримки, в/ч НОМЕР_1 (3), з військової служби в запас.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (далі - відповідач).

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду та допомоги за родичем (дідом) ОСОБА_2 .

Оскільки відповідач не звільнив його з військової служби на підставі поданого рапорту, позивач вважає рішення про відмову у задоволенні його рапорту протиправним.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду витребувано з військової частини НОМЕР_2 письмові докази по справі.

Військова частина НОМЕР_2 подала до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що позивач не міг бути звільнений з військової служби за зазначеною ним підставою у рапорті про звільнення з військової служби, оскільки доданими до рапорту документами не підтверджено кровної спорідненості з ОСОБА_2 .

Відповідач також зазначав, що відповідно до інформації, яка міститься в особовій справі, постійний догляд за ОСОБА_2 можуть здійснювати батько, мати та сестра позивача.

Крім того, відповідач зазначав, що відсутні будь які документи про встановлення піклування відносно ОСОБА_2 позивачем.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що в спірних правовідносинах діяв правомірно.

Позивач скористався правом, передбаченим ст. 163 КАС України, та подав до суду відповідь на відзив, в якому виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 за контрактом осіб сержантського і старшинського складу в лавах Державної прикордонної служби України на посаді техніка тракториста групи землерийної техніки відділення інженерної підтримки, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті.

15.01.2024 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду та допомоги за його родичем (дідом) ОСОБА_2 .

До рапорту позивачем долучено наступні документи:

- копію паспорту ОСОБА_2 ;

- акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї;

- копію довідки лікарської консультативної комісії від 23.11.2023 № 355;

- копію рішення виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області «Про призначення та реєстрацію помічника дієздатній фізичній особі» №164 від 19.12.2023;

- копію посвідчення помічника дієздатної фізичної особи № 71 від 19.12.2023;

- копію довідки ЛКК № 362 від 27.12.2023;

- витяг з реєстру територіальної громади;

- копію картки платника податків ОСОБА_2 .

Вказаний рапорт військовою частиною НОМЕР_2 зареєстровано 15.01.2024 за вх. № 04.4/2745/24-Вн.

За результатами розгляду рапорту, 17.01.2024 відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення в запас Збройних Сил України, оскільки до рапорту не долучені документи, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відмова мотивована тим, що станом на 10.11.2020 в особовій справі позивача наявна інформація про осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , а саме: батько ОСОБА_3 , 1974 р.н., фізична особа підприємець; мати ОСОБА_4 , 1976 р.н., фізична особа підприємець; сестра ОСОБА_5 , 1998 р.н., студентка Державного вищого навчального закладу Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника.

Вважаючи відмову у звільненні із військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З матеріалів справи видно, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 за контрактом осіб сержантського і старшинського складу в лавах Державної прикордонної служби України на посаді техніка тракториста групи землерийної техніки відділення інженерної підтримки, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті.

Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм родичем (дідом) ОСОБА_2 .

Щодо звільнення позивача з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм родичем, суд зазначає таке.

Правові підстави для звільнення з військової служби військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану врегульовано п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 № 2232-XII, а не п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 цього Закону як вказував позивач у рапорті.

Так, абз. 7 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. Закону № 2232-XII передбачено, що під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Отже, вищезазначена норма закону, встановлює необхідність документального доведення взаємопов`язаних між собою окремих вимог: необхідності постійного догляду за особою, що встановлено висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії та відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Таким чином, необхідною умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Лише за наявності відповідних обставин та вказаних умов особа може бути звільнена через вказані сімейні обставини на підставі п.п. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 288 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, передбачено, що у разі прийняття рішення про звільнення, військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. У разі звільнення через сімейні обставини або інші поважні причини, надання підтверджуючих документів є обов`язковим.

Матеріалами справи підтверджується, що разом із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, позивачем подано наступні документи: копію паспорту ОСОБА_2 ; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; копію довідки лікарської консультативної комісії від 23.11.2023 № 355; копію рішення виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області «Про призначення та реєстрацію помічника дієздатній фізичній особі» №164 від 19.12.2023; копію посвідчення помічника дієздатної фізичної особи № 71 від 19.12.2023; копію довідки ЛКК № 362 від 27.12.2023; витяг з реєстру територіальної громади; копію картки платника податків ОСОБА_2 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї №92/14-16/4 від 06.12.2023, позивач та ОСОБА_2 разом проживають по АДРЕСА_1 . В акті зафіксовано, що обстеживши матеріально-побутові умови сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вдівець, пенсіонер, зареєстрований та проживає за цією адресою. ОСОБА_2 згідно довідки ЛКК від 23.11.2023 № 355, виданою КНП «Кутська міська лікарня» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, за станом здоров`я не здатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 і може здійснювати догляд ОСОБА_2 . Інших зареєстрованих осіб, які б могли здійснювати догляд немає.

Дослідженням довідки лікарської консультативної комісії від 23.11.2023 № 355, виданої КНП «Кутська міська лікарня» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, встановлено, що ОСОБА_2 , 1943 року народження, за станом здоров`я не здатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду та допомоги, постійного амбулаторного, періодичного (2-3 рази в рік) стаціонарного лікування та реабілітації.

Дослідженням рішення виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області «Про призначення та реєстрацію помічника дієздатній фізичній особі» №164 від 19.12.2023 встановлено, що вказаним рішенням затверджено висновок Опікунської ради від 19.12.2023 щодо доцільності призначення і реєстрацію жителя АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помічником дієздатній фізичній особі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю села Слобідка, який за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки.

Згідно посвідчення помічника дієздатної фізичної особи № 71 від 19.12.2023, позивач є помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки лікарської консультативної комісії № 362 від 27.12.2023, виданої КНП «Кутська міська лікарня» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, позивач може здійснювати догляд.

Дослідженням витягу з реєстру територіальної громади Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 18.01.2023, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.06.2002, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками позивача є: ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_6 (мати).

У відзиві та листі відмові від 17.01.2024 відповідач, серед іншого, зазначав, що позивач не міг бути звільнений з військової служби за зазначеною ним підставою у рапорті про звільнення з військової служби, оскільки доданими до рапорту документами не підтверджено кровної спорідненості з ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до інформації, яка міститься в особовій справі, постійний догляд за ОСОБА_2 можуть здійснювати батько, мати та сестра позивача.

З даного приводу суд зазначає, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, проте факт здійснення такого догляду саме позивачем доданими доказами до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та під час розгляду справи не надано та не підтверджено.

Суд зауважує, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через сімейні обставини у разі наявності у нього необхідності здійснювати постійний догляд за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому, законодавець не визначив потребу особи, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у постійному сторонньому догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд.

Постійний сторонній догляд - це догляд, який надається особам з дуже тяжкою інвалідністю, спричиненою професійним захворюванням, каліцтвом або нещасним випадком, що призводить до значного обмеження життєдіяльності, які надзвичайно потребують постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду з боку третьої особи і не здатні до обслуговування себе.

Наявність у військовослужбовця обов`язків, необхідність виконання яких визначена законодавцем як підстава для звільнення з військової служби, має бути підтверджена відповідними документами.

Суд звертає увагу, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків та порядок його виконання врегульовано Главою 17 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Так, ст. 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 СК України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Обов`язок внуків, правнуків утримувати бабу, діда, прабабу, прадіда встановлено ст. 266 СК України. Так, повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, обов`язок піклування за своїми бабою, дідом, прабабою, прадідом, їх утримання є не тільки морально-етичною вимогою та духовним стандартом поведінки, а й юридичною вимогою, правовим обов`язком, який ґрунтується на положеннях законодавства про зміцнення сім`ї, побудові сімейних відносин на паритетних засадах, почутті взаємолюбові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, а також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 1 Сімейного кодексу України.

Водночас обов`язок утримання своїх діда, бабу, прадіда, прабабу виникає у повнолітніх внуків (правнуків), якщо у них (діда або баби, прадіда або прабаби) немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки (правнуки), можуть надавати матеріальну допомогу.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що в особовій справі позивача міститься інформація про осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Дослідженням анкети, складеної позивачем власноручно 10.11.2020, встановлено, що в графі 12 анкети позивачем зазначено близьких родичів, а саме:

батько ОСОБА_3 , 1974 р.н., фізична особа підприємець;

мати ОСОБА_4 , 1976 р.н., фізична особа підприємець;

сестра ОСОБА_5 , 1998 р.н., студентка Державного вищого навчального закладу Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника;

брат ОСОБА_7 , 2011 р.н., учень Старокутського ліцею Косівського району Івано-Франківської області.

Під час розгляду справи по суті, позивач не надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження необхідності здійснення саме ним постійного догляду за ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними і достовірними доказами поважні причини неможливості здійснення належного утримання та догляду за ОСОБА_2 його батьками та сестрою.

Не надано під час розгляду справи позивачем жодного документального підтвердження кровної спорідненості з ОСОБА_2 .

У матеріалах справи також відсутні будь які документи про встановлення піклування відносно ОСОБА_2 позивачем.

Більше того, суд констатує, що позивач не доведено фактичне залишення ОСОБА_2 без постійного стороннього догляду з боку його дітей чи інших осіб.

Беручи до уваги вищенаведене, суд погоджується з твердженням відповідача, що документи, які долучені позивачем до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами не підтверджують необхідності здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_2 та відсутності інших осіб, які можуть здійснювати таких догляд.

Враховуючи наведені вище обставини справи, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби на підставі абз. 7 п.п. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи позивача щодо протиправних дій відповідача у спірних правовідносинах, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують правомірність непогодження відповідачем звільнення його з військової служби.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя В.К. Левицький