Справа № 404/7233/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року м.Дніпросправа № 404/7233/23 2-а/404/90/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2024 року у справі № 404/7233/23 (2-а/404/90/23) (суддя Іванова Н.Ю.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Довбиш Євгенія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Довбиш Євгенія Анатолійовича (далі відповідач-1) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7535808 від 15 серпня 2023 року, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невірну оцінку доказів, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що при ознайомленні із відеозаписом з бодікамери 472406, вбачається, що транспортний засіб було примусово зупинено на вимогу працівника поліції. Після зупинки поліцейський повідомив, що причиною зупинки було орієнтування, яке він нібито отримав із телеграм каналу - «Безпечне місто Кропивницький», де було нібито зазначено, що ВМW 7 серії сірого кольору порушує ПДР. Інших підстав для зупинення поліцейський не зазначив. Вважає, що така підстава зупинки є незаконно оскільки, орієнтування - це письмовий документ поліції, в якому зазначаються опис, параметри, характерні ознаки розшукуваного об`єкту, у даному випадку автомобіля. Таким орієнтуванням не може бути сповіщення із різного роду інформаційних каналів на просторах Інтернет. Автомобіль було зупинено на вимогу самого поліцейського та в пізню пору доби, а саме о 22:50 годин. При цьому, відповідно до розкладу руху громадського транспорту в місті Кропивницький - громадський транспорт курсує на маршруті до 22 години включно. Більше того, на протязі всього часу оформлення адміністративних матеріалів на відеозаписі не зафіксовано жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху та жодного громадського транспорту. Тобто, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху. Відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння правопорушення, відповідно до наявного відеозапису відсутні будь-які дорожні знаки, які б підтверджували знаходження зупини громадського транспорту на місці вчинення правопорушення. На відеозаписі, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи відсутні елементи зупинки, які дозволяли б її ідентифікувати. Інспектор поліції вимріюючи відстань до посадкового майданчика не зафіксував такі розміри на відеозапис та не ознайомив з результатами такого виміру позивача, інспектор лише констатував на камеру що відстань 10 метрів. Вважає, що таким чином відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Представником відповідачів та третьої особи подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві зазначає, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВМW 7351, номерний знак НОМЕР_1 рухався в м. Кропивницькому по проспекту Винниченка, 2 та здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика позначеного дорожнім знаком 5.41.1, а саме 10 метрів, чим створив перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху та порушив п.15.9 «е» ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Позивача було належним чином повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу у відповідності до вимог законодавства, зокрема п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Твердження позивача, стосовно відсутності дорожнього знаку 5.41.1 повністю спростовуються доданим до відзиву фото з місця вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до поданого відеозапису позивач не заперечує той факт, що він зупинився в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», був присутній під час заміру відстані до знаку 5.41.1 та був ознайомлений з відстанню, яка склала 10 метрів, що останній і не заперечував. Позивач надав суду завідомо неправдиву інформацію, що встановлено достеменно із відеозапису, таким чином намагаючись ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. Вважає, що зупинка позивача є законною, останній відповідно до вимог ПДР, був зобов`язаний зупинитися не порушуючи ПДР. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15 серпня 2023 року о 22 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВМW 7351, номерний знак НОМЕР_1 рухався в м. Кропивницькому по проспекту Винниченка, 2 та здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика позначеного дорожнім знаком 5.41.1, а саме 10 метрів, чим створив перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху, порушив п.15.9 «е» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Постановою поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7535808 від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн..

Позивач, вважаючи постанову серії режимі серії ЕАТ № 7535808 про застосування до нього адміністративного стягнення протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову у повному обсязі, вказав, що факт вчинення правопорушення доведено наявними та допустимим доказами, підстави для скасування правомірної постанови відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху (ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із п. 15.9 «е» ПДР України забороняється зупинка ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. З огляду на положення наведеної норми, з урахуванням приписів статті 258 КУпАП, слідує, що в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з безпекою руху, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі 537/6068/16-а від 20.08.2020 року.

Відповідно до п.п. 2.4 ПДР України визначено, що водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний зупинитися з дотриманням правил дорожнього руху. Водій зобов`язаний зупинити авто, не порушуючи діючі правила дорожнього руху, тобто зупиняючи транспортний засіб, водій повинен забезпечити безпеку проїзду собі та іншим учасникам. Визначені чіткі правила зупинки ТЗ, які водії повинні дотримуватися: перед з`їздом на узбіччя потрібно увімкнути сигнал покажчика повороту; після зупинки ТЗ необхідно увімкнути аварійну світлову сигналізацію; зупинитись лише у дозволеному місці, зокрема заборонено зупинятися на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них, на перехрестях та ближче 10 метрів, ближче 30 метрів від місць для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідно п.15.9 Правил дорожнього рух зупинка забороняється: на залізничних переїздах; на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил): на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ч.3 статті 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною та необґрунтованою, вказана постанова винесена без будь-яких доказів його вини.

Проте, такі твердження позивача спростовуються відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду першої інстанції відеозапис, з якого чітко вбачається як транспортний засіб позивача здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика, чим порушив вимоги пункту 15.9 «е» Правил дорожнього руху України. Інспектором здійснювались заміри відстані автомобіля до посадкового майданчика.

В даному випадку доводи позивача спростовуються відеозаписом з місця події, наданим представником відповідача. Окрім того, з досліджених відеозаписів та фотознімків також вбачається, що транспортний засіб позивача розташований значно ближче 30 метрів від посадкового майданчика.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку уповноважена особа відповідача діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Стосовно тверджень позивача, що автомобіль було зупинено безпідставно та без дотримання положень статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Закону № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріпленого вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований і іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну території України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

З огляду на встановлені обставини у справі, колегія суддів вважає, що у інспектора були достатні правові підстави для зупинки його транспортного засобу.

Доводи позивача про те, що він зупинився у місці, де зупинка забороняється, саме на вимогу працівників поліції, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, оскільки за приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2024 року у справі № 404/7233/23 (2-а/404/90/23) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай