Справа № 476/283/24
Суддя: Чернякова Н. В.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 476/283/24
Провадження № 2-а/476/7/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року смт. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого -судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 196 від 21.03.2024 року

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 196 від 21.03.2024 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 22.02.2024 року отримав від співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 повістку про необхідність явки 28.02.2024 року для уточнення облікових даних та проходження ВЛК. Вказана повістка не відповідала формі, затвердженій Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів». У визначену дату прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав можливості, оскільки був змушений супроводжувати свою дружину, ОСОБА_2 , на проходження МСЕК з метою встановлення групи інвалідності внаслідок перенесеного інсульту. Крім того, змушений здійснювати догляд за донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду.

08.03.2024 року він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування ОСОБА_4 , який не надав підтвердження того, що він є уповноваженою особою, було складено відносно протокол №34 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, який він, будучи неосвіченою людиною, підписав. Вказаний протокол також не відповідає формі, затвердженій Наказом МОУ №3 від 01.01.2024 року - додаток 1 до наказу із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони №22 від 12.01.2024 року. У вказаному протоколі вказано, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних щодо результату проходження медичного огляду, між тим, вказана у протоколі підстава для виклику не передбачена чинним законодавством.

З 11 по 22 березня він добровільно пройшов військово-лікарську комісію у Вознесенській багатопрофільній лікарні. А 30.03.2024 року отримав постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_5 № 196 від 21.03.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за те, що він, отримавши повістку, 28.02.2024 року без поважних причин не з?явився на 15.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження ВЛК. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не був належним чином повідомленим, а тому не зміг прийняти участь у її розгляді. Крім того, у вказаній постанові не відображена явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не зазначено, що його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Посилаючись вищевикладене, просив суд поновити термін оскарження постанови та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 196 від 21.03.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає, що оскаржувана постанова є законною та такою, що відповідає чинному законодавству.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 22.02.2024 року позивач отримав повістку про необхідність явки на 15.00 год. 28.02.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 56). Вказаний факт підтверджується відповідною розпискою, що міститься у матеріалах справи, та визнається самим позивачем.

Форма повістки визначена додатком 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.

Вищевказана розписка про отримання позивачем повістки, хоча і містить відомості про військово-облікову спеціальність, домашню адресу, дату прибуття, прізвище, ім`я, по батькові особи, на чиє ім`я її видано, дату одержання та підпис, однак не відповідає формі повістці, визначеній додатком 11 до вищевказаного Порядку (у редакції чинній на день отримання повістки). Також з вказаної розписки неможливо встановити мету виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У визначену дату позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З пояснень останнього слідує, що він був змушений супроводжувати свою дружину, ОСОБА_2 , на проходження МСЕК з метою встановлення групи інвалідності внаслідок перенесеного інсульту та здійснювати догляд за донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду. Вказані обставини підтверджуються відповідними медичними документами, що містяться у матеріалах справи (а. с. 9-17, 22-23, 33-34, 54).

08.03.2024 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування ОСОБА_4 було складено відносно нього протокол №34 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, з якого слідує, що 22.02.2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було вручено повістку на 28.02.2024 року на 15 год. 00 хв., оголошено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних щодо результату проходження медичного огляду та направлено для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення його призначення на особливий період.

Останній у визначений час та у подальшому впродовж дня до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом не з?явився, про будь-які причини неявки не повідомляв, чим порушив вимоги частин 1, 2, 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» та абзац перший частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яким, зокрема визначено, що «громадяни зобов?язані з?являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов?язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період» під час дії особливого періоду (а. с. 8, 51).

Суд не бере до уваги посилання позивача щодо невідповідності форми вказаного протоколу формі встановленій наказом МОУ від 01.01.2024 року №3, оскільки протокол містить всі необхідні відомості стосовно особи, що його склала, особи правопорушника та суті правопорушення та відповідає встановленій формі. Також у протоколі міститься інформацію про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, у протоколі вказано, що позивач викликався для уточнення даних щодо результату проходження медичного огляду. Між тим, проаналізувавши зміст вказаного протоколу та норми ч. 1 ст. 12 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» суд погоджується з доводами позивача про те, що чинне законодавств не містить такої підстави для виклику військовозобов`язаних.

До того ж, у протоколі зазначено, що позивача було направлено для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення його призначення на особливий період. Між тим, будь яких доказів цього матеріали справи не містять.

Так, п 3.1. р. 3 «Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період» Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року №402 визначає, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_5 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_1 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, всупереч вимог даного Положення, будь-яких відомостей про наявність рішень керівникав ІНФОРМАЦІЯ_5 або направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необхідності проходження позивачем медичного огляду суду не надано. З огляду на викладене суд не може встановити терміни проходження медичного огляду, встановлені для позивача.

20.03.2024 року позивач добровільно пройшов військово-лікарську комісію та визнаний обмежено придатним (а. с. 18-19, 59-60).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_5 № 196 від 21.03.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за те, що він, отримавши повістку, 28.02.2024 року без поважних причин не з?явився на 15.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження ВЛК (а. с. 28, 64).

Проаналізувавши міст оскаржуваної постанови, співставивши її зміст зі змістом протоколу №34 про адміністративне правопорушення від 08.03.2024 року, на підставі якого оскаржувану постанову було складено, суд знаходить разючі відмінності у зазначених документах щодо суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення у вигляді різних підстав для виклику останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Предметом розгляду пред`явленого позову є саме законність та обґрунтованість прийняття відповідальною особою начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_5 постанови № 196 від 21.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, щодо порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вирішуючи вищевказане питання, суд виходить з наступного.

Так, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши у своїй сукупності надані суду докази, пояснення сторін, свідка, суд приходить до переконання, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 під час повідомлення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлення його для проходження медичного огляду з метою визначення його призначення в особливий період, складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення та відповідно і оскаржуваної постанови допущено низку вагомих порушень вимог чинного законодавства, що визначені судом вище.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 196 від 21.03.2024 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ст. 286 ч. 2 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки про складення у відношенні нього матеріалів про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення дізнався лише 30.03.2024 року, після вручення йому поштарем листа, у якому містилася оскаржувана постанова

Суд вбачає підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження вищевказаної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 247, 251, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 72-74, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 196 від 21.03.2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 196 від 21.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Скасувати постанову № 196 від 21.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 05.07.2024 року.

Суддя Н.В. Чернякова