Справа № 560/375/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/375/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказ, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хмельницької обласної прокуратури, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправним та скасування наказу керівника Хмельницької обласної прокуратури від 04.12.2023 №1070к про звільнення з 06.12.2023 з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019, у зв`язку з рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Також, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 02.11.2023 № 4 про неуспішне проходження атестації; поновити на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області; стягнути з Хмельницької обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам, що наявні в матеріалах справи, а тому порушив норми матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 16.09.1993 по 06.12.2023 різних прокурорських посадах.

11.10.2019 позивач подав Генеральному прокурору заяву від 11.10.2019 про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Шістнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур неодноразово приймала рішення про включення позивача у графік проходження атестації першого етапу атестації у 2021 році - на 02.08.2021, (протокол засідання Комісії від 27.07.2021), на 15.12.2021 (протокол засідання Комісії від 09.12.2023 № 50), у 2022 році - на 31.01.2022 (протокол від 24.01.2022 № 56), на 16.08.2022 (протокол від 09.08.2022 № 65) та на 21.12.2022 (протокол від 15.12.2022), у 2023 році - на 21.08.2023 (протокол від 15.08.2023 № 85), на 12.10.2023 (протокол від 04.10.2023 № 90 та на 27.10.2023 (протокол від 19.10.2023 №94).

Рішеннями від 02.08.2021 № 31, від 15.12.2021 № 53, від 31.01.2022 № 57, від 16.08.2022 № 66, від 21.12.2022 № 79, від 21.08.2023 № 86, від 12.10.2023 № 92, від 27.10.2023 № 95 кадрова комісія зафіксувала факти неявки позивача на іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки.

Після неявки на іспит, призначений на 27.10.2023, позивач подав до комісії заяву від 30.10.2023 про перенесення дати складання у зв`язку із хворобою, у якій вказав, що не повідомлений про місце та час складення іспиту, та зазначив що немає можливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки.

На засіданні 02.11.2023 комісія розглянула заяву від 30.10.2023 та дійшла висновку про відсутність підстав для перенесення дати складення позивачем іспиту у формі анонімного тестування із використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують поважність причин неявки та прийняла рішення №4 про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі рішення шістнадцятої кадрової комісії від 02.11.2023 №4 наказом керівника Хмельницької обласної прокуратури від 04.12.2023 № 1070к з 06.12.2023 позивач звільнений з посади на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019 .

Вважаючи протиправним наказ від 04.12.2023 № 1070к та рішення від 02.11.2023 № 4 позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що кадрова комісія неодноразово включала позивача до графіків проходження атестації першого етапу атестації протягом 2021 2023 років, зокрема: у 2021 році - на 02.08.2021, (протокол засідання Комісії від 27.07.2021), на 15.12.2021 (протокол засідання Комісії від 09.12.2021 №50), у 2022 році - на 31.01.2022 (протокол від 24.01.2022 № 56), на 16.08.2022 (протокол від 09.08.2022 № 65), на 21.12.2022 (протокол від 16.08.2021 № 53), у 2023 році - на 21.08.2023 (протокол від 15.08.2023 № 85), на 12.10.2023 (протокол від 04.10.2023 № 90 та на 27.10.2023 (протокол від 19.10.2023 №94).

Зазначені графіки проходження атестації першого етапу атестації, до яких включений позивач, затверджені відповідними рішеннями кадрової комісії, кадрова комісія розміщувала на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора в розділі «Атестація прокурорів регіональних прокуратур». Зазначене позивачем не заперечується.

У 2023 році на виконання абзацу 2 пункту 1 розділу II Порядку № 221, відповідач додатково надсилав на електронну поштову скриньку ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вказану ним у заяві, запрошення для складання іспитів, призначених кадровою комісією на 12.10.2023 і 27.10.2023, із зазначенням місця та часу складання іспиту. Запрошення на 12.10.2023 надіслане на електронну поштову скриньку ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » о 18.32 год 04.10.2023, а запрошення на 27.10.2023 - о 13:51 год 20.10.2023 .

Тому доводи позивача щодо неналежного повідомлення відповідачем про дату проведення іспиту суд першої інстанції вважає необґрунтованими.

У вказані в графіках дати позивач для складання іспиту першого етапу атестації не з`являвся. Зазначене підтверджується протоколами засідання комісії від 02.08.2021№ 31, від 15.12.2021 № 53, від 31.01.2022 № 57, від 16.08.2022 № 66, № 92 від 12.10.2023 і № 95 від 27.10.2023 про встановлення факту неявки.

16.10.2023 на електронну поштову скриньку комісії позивач надіслав заяву, якою повідомив, що не мав змоги з`явитися 12.10.2023 для складання іспиту у зв`язку з хворобою. 26.10.2023 позивач надіслав заяву про підтвердження поважності причини неявки на іспит 12.10.2023, до якої долучив скріншот (знімок екрана мобільного телефона) з відображенням інформації з вебсайту «medics.ua» про його запис на прийом до ОСОБА_2 , сімейного лікаря, кабінет № 3, амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 2, на 11:15 - 11:30 год 12.10.2023.

30.10.2023 позивач надіслав заяву про перенесення дати складання іспиту, призначеного на 27.10.2023, у якій зазначив, що не з`явився 27.10.2023 для складання іспиту за станом здоров`я, вказавши, що документи, які підтверджують причини неявки надати не може.

Заяву позивача від 30.10.2023 комісія розглянула на засіданні, яке відбулось 02.11.2023 (протокол від 02.11.2023 № 96). Під час розгляду заяви позивача кадрова комісія визнала неповажними причини неявки позивача 12.10.2023 і 27.10.2023 для складання іспиту, та, враховуючи, що позивач жодного разу протягом 2021 - 2023 років не з`являвся для складання іспиту, прийняла рішення про відмову у перенесенні дати складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки та ухвалила рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 221 передбачено, що особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.

Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Отже, відповідно до вказаної норми неявка прокурора без поважних причин для складання іспиту є підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Перенесення дати складання відповідного іспиту проходження співбесіди можливе лише у виключних випадках за наявності доказів, які підтверджують наявність поважних причин.

До заяви про від 26.10.2023 про підтвердження поважності причини неявки на іспит 12.10.2023 позивач долучив скріншот (знімок екрана мобільного телефона) з відображенням інформації з вебсайту «medics.ua» про його запис на прийом до сімейного лікаря на 11:15 - 11:30 год 12.10.2023. Інші документи не надані.

Однак, відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 р. за № 1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю.

Отож, єдиним документом, який підтверджує тимчасову непрацездатність особи є листок тимчасової непрацездатності.

Позивач не надав комісії листок непрацездатності за 12.10.2023. Запис до сімейного лікаря на цю дату вказує лише на намір позивача пройти відповідне обстеження, однак не підтверджує фактичне відвідування медичної установи та наявність у позивача захворювання, яке перешкодило йому з`явитись для складання іспиту.

У позовній заяві позивач не заперечує факт ненадання до комісії, документів, які підтверджують поважність причин його неявки 12.10.2023 і 27.10.2023 для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки.

Натомість, відповідач надав до суду табель обліку робочого часу за жовтень 2023, відповідно до якого 12.10.2023 і 27.10.2023 позивач перебував на робочому місці.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок комісії щодо неповажності причин неявки позивача для складання іспиту 12.10.2023 і 27.10.2023 та, відповідно, відсутність підстав для чергового перенесення іспиту позивача на іншу дату є обґрунтованим.

За змістом пунктом 11 Розділу І Порядку № 221 неявка прокурора без поважних причин для складання іспиту є підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Тому, суд першої інстанції вважає правомірним рішення комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, оформлене протоколом від 02.11.2023 № 96.

Отже, наказ від 04.12.2023 № 1070к про звільнення позивача з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури відповідно до статті 11 Закону № 1697-УІІ та підпункту 2 пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХ винесений керівником Хмельницької обласної прокуратури в межах повноважень, та на підставі і у спосіб, передбачені Законом.

Доводи позивача про відсутність підстав та відповідних повноважень у керівника Хмельницької обласної прокуратури для звільнення позивача суд вважає необґрунтованими у зв`язку з тим, що позивач, який на час прийняття кадровою комісією рішення про непроходження атестації, займав посаду прокурора прокуратури Хмельницької області, правомірно звільнений керівником Хмельницької прокуратури, в межах повноважень, визначених підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 4 ЗУ "Про прокуратуру" встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до ЗУ "Про прокуратуру" були внесені зміни.

Так, в тексті ЗУ "Про прокуратуру" слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (пункт 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури").

Відповідно до пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Відповідно до пунктів 7-17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", з метою проведення атестації прокурорів наказом Генерального прокурора від 3 жовтня 2019 року № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок).

Згідно з абз. 3 п. 2 розд. 1 Порядку № 221 проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокурорів регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, а прокурорів та слідчих місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - кадрові комісії обласних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора від 07.10.2020 № 473 створена шістнадцята кадрову комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур.

Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Згідно з пунктом 11 розділу І Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.

Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документа, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія.

Положеннями пункту 1 розділу II Порядку № 221 передбачено, що після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу І цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Наказом Генерального прокурора від 28.10.2022 пункт 1 розділу II Порядку № 221 доповнений абзацом 2 пункту 1 розділу II Порядку № 221, відповідно до якого під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях кадровою комісією може бути прийнято рішення щодо інформування прокурора про дату, час та місце складання іспиту особисто, шляхом надсилання запрошення з відповідною інформацією на електронну пошту прокурора, вказану у заяві про намір пройти атестацію.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

За пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 221 кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Відповідно до пунктів 3-6 розділу ІІІ Порядку № 221 зразок тестових питань та правила складання іспиту оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту.

Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії.

Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлює своїм наказом Генеральний прокурор після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи, 11.10.2019 позивач подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію. У цій заяві позивач погодився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора, та вказав, що усвідомлює та погоджується, що у разі у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації на будь-якому етапі атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 113, буде звільнений з посади прокурора.

Кадрова комісія неодноразово включала позивача до графіків проходження атестації першого етапу атестації протягом 2021-2023 років, зокрема: у 2021 році - на 02.08.2021, (протокол засідання Комісії від 27.07.2021), на 15.12.2021 (протокол засідання Комісії від 09.12.2021 №50), у 2022 році - на 31.01.2022 (протокол від 24.01.2022 № 56), на 16.08.2022 (протокол від 09.08.2022 № 65), на 21.12.2022 (протокол від 16.08.2021 № 53), у 2023 році - на 21.08.2023 (протокол від 15.08.2023 № 85), на 12.10.2023 (протокол від 04.10.2023 № 90 та на 27.10.2023 (протокол від 19.10.2023 №94).

Зазначені графіки проходження атестації першого етапу атестації, до яких включений позивач, затверджені відповідними рішеннями кадрової комісії, кадрова комісія розміщувала на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора в розділі «Атестація прокурорів регіональних прокуратур». Зазначене позивачем не заперечується.

У 2023 році на виконання абзацу 2 пункту 1 розділу II Порядку № 221, відповідач додатково надсилав на електронну поштову скриньку ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вказану ним у заяві, запрошення для складання іспитів, призначених кадровою комісією на 12.10.2023 і 27.10.2023, із зазначенням місця та часу складання іспиту. Запрошення на 12.10.2023 надіслане на електронну поштову скриньку ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » о 18.32 год 04.10.2023, а запрошення на 27.10.2023 - о 13:51 год 20.10.2023 .

У вказані в графіках дати позивач для складання іспиту першого етапу атестації не з`являвся. Зазначене підтверджується протоколами засідання комісії від 02.08.2021№ 31, від 15.12.2021 № 53, від 31.01.2022 № 57, від 16.08.2022 № 66, № 92 від 12.10.2023 і № 95 від 27.10.2023 про встановлення факту неявки.

16.10.2023 на електронну поштову скриньку комісії позивач надіслав заяву, якою повідомив, що не мав змоги з`явитися 12.10.2023 для складання іспиту у зв`язку з хворобою. 26.10.2023 позивач надіслав заяву про підтвердження поважності причини неявки на іспит 12.10.2023, до якої долучив скріншот (знімок екрана мобільного телефону) з відображенням інформації з вебсайту «medics.ua» про його запис на прийом до ОСОБА_2 , сімейного лікаря, кабінет № 3, амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 2, на 11:15 - 11:30 год 12.10.2023.

30.10.2023 позивач надіслав заяву про перенесення дати складання іспиту, призначеного на 27.10.2023, у якій зазначив, що не з`явився 27.10.2023 для складання іспиту за станом здоров`я, вказавши, що документи, які підтверджують причини неявки надати не може.

Заяву позивача від 30.10.2023 комісія розглянула на засіданні, яке відбулось 02.11.2023 (протокол від 02.11.2023 № 96). Під час розгляду заяви позивача кадрова комісія визнала неповажними причини неявки позивача 12.10.2023 і 27.10.2023 для складання іспиту, та, враховуючи, що позивач жодного разу протягом 2021 - 2023 років не з`являвся для складання іспиту, прийняла рішення про відмову у перенесенні дати складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки та ухвалила рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

До заяви про від 26.10.2023 про підтвердження поважності причини неявки на іспит 12.10.2023 позивач долучив скріншот (знімок екрана мобільного телефону) з відображенням інформації з вебсайту «medics.ua» про його запис на прийом до сімейного лікаря на 11:15 - 11:30 год 12.10.2023. Інші документи не надані.

В свою чергу, як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 р. за № 1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю.

Отож, єдиним документом, який підтверджує тимчасову непрацездатність особи є листок тимчасової непрацездатності. В свою чергу, запис до сімейного лікаря на цю дату вказує лише на намір позивача пройти відповідне обстеження, однак не підтверджує фактичне відвідування медичної установи та наявність у позивача захворювання, яке перешкодило йому з`явитись для складання іспиту.

Крім того, відповідач надав до суду табель обліку робочого часу за жовтень 2023 року, відповідно до якого 12.10.2023 і 27.10.2023 позивач перебував на робочому місці.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що Шістнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур дійшла вірного висновку про відсутність підстав для перенесення дати складення позивачем іспиту у формі анонімного тестування із використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують поважність причин неявки та прийняла рішення №4 про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі рішення шістнадцятої кадрової комісії від 02.11.2023 №4 наказом керівника Хмельницької обласної прокуратури від 04.12.2023 № 1070к з 06.12.2023 позивач звільнений з посади на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019 .

Щодо правомірності вказаного Наказу, з урахуванням доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, підставою звільнення є підпункт 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019.

Відповідно до пп.2 п.19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019 установити, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Згідно з п.7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які:

1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах;

2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію;

3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах;

4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

Пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону. Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із ухваленням Кадровою комісією рішення про неуспішне проходження позивачем атестації, на підставі якого прийнято наказ про звільнення з посади та зі служби в органах прокуратури на підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури

В свою чергу, Закон № 113-IX визначає першочергові заходи із реформи органів прокуратури, і є спеціальним законом до спірних правовідносин. А тому пункт 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII, який визначає загальні підстави для звільнення, не є застосовним у розв`язанні спірних правовідносин щодо оскарження рішення кадрової комісії з атестації прокурорів, незгоди з результатами атестації та наказу про звільнення з посади прокурора за результатами такого рішення.

Враховуючи вказане, та ту обставину, що положення Закону №113-IX на день їх виконання відповідачем і прийняття оскаржуваного наказу були чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися, правові підстави для їх незастосування відсутні. В свою чергу, не зазначення окремої підстави звільнення п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VII не є беззаперечною обставиною для скасування оскаржуваного наказу, оскільки насамперед підставою прийняття наказу є саме рішення кадрової комісії з атестації прокурорів та Закон №113-IX.

Щодо посилання апелянта на ст.60 Закону № 1697-VII, з урахуванням зазначеного є також недоцільними, оскільки останній звільнений не з підстав ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, а з підстав рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Тобто, настала інша підстава для звільнення не передбачена ст.60 Закону № 1697-VII.

Щодо рішення від 01 березня 2023 року №1-р(II)/2023 по справі №3-5/2022(9/22), яким Конституційний Суд України зазначив, що основною метою ухвалення Закону №113 визначено створення передумов для побудови в Україні системи прокуратури, діяльність якої базується на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності, а спрямування Закону №113 - запровадження першочергових і, багато в чому, тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури у спосіб атестації прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України на підставі Конституції України, юридичних позицій Конституційного Суду України та приписів міжнародних актів права дійшов висновку, що мета ухвалення оспорюваного припису Закону №113 у цілому є правомірною.

Визнаючи таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, Конституційний Суд зауважив на тому, що Конституція України не містить припису, що наділяє Верховну Раду України повноваженням ухвалювати правозастосовні акти у процедурі звільнення ОСОБА_3 , іншого конкретного прокурора або всіх прокурорів із їхніх посад, зокрема у спосіб персонального попередження прокурора законом про можливе майбутнє звільнення, є підстави вважати, що оспорюваний припис Закону №113 Верховна Рада України ухвалила за межами своїх конституційних повноважень.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України вказав на те, що оспорюваний припис Закону №113 у посутньому зв`язку з окремими приписами пунктів 7 та 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113 можна тлумачити та застосовувати і як повідомлення про можливе майбутнє звільнення суб`єкта права на конституційну скаргу та будь-якого іншого прокурора з посади, і як пропозицію щодо можливого подальшого працевлаштування будь-якого прокурора на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну або окружну прокуратуру на підставі відповідної заяви про переведення та про намір у зв`язку з цим пройти атестацію.

Унаслідок чого використання в оспорюваному приписі Закону №113 слів «можливе майбутнє звільнення» призвело до суперечливості його змісту, оскільки суб`єкт права на конституційну скаргу та будь-який інший прокурор із моменту набрання чинності (25 вересня 2019 року) оспорюваним приписом Закону №113 могли вважати, що цей припис є або повідомленням про наступне неминуче звільнення з посади прокурора, або, з огляду на використання у ньому слів «можливе» та «майбутнє», що звільнення в подальшому могло бути не застосоване та розраховувати за певних умов на подальше перебування на посаді прокурора.

Отже, суб`єкт права на конституційну скаргу та будь-який інший прокурор, на яких було поширено дію оспорюваного припису Закону №113, не мали можливості чітко зрозуміти зміст, передбачити юридичні наслідки його застосування та спланувати свої подальші дії.

Сукупність наведених міркувань надав Конституційному Суду України підстави для висновку, що оспорюваний припис Закону №113 не відповідає конституційному принципові верховенства права в аспекті вимоги юридичної визначеності, унаслідок чого цей припис не можна вважати «правом» у державі, керованій верховенством права (правовладдям).

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України також зауважив на тому, що особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди внаслідок застосування оспорюваного припису Закону №113, має право на її відшкодування у разі визнання оспорюваного припису Закону №113 неконституційним.

Також, Конституційний Суд у Рішенні визначив, що пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

В контексті наведеного слід враховувати, що сторони у справі були учасниками правовідносин, врегульованих Законами України «Про прокуратуру», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Зокрема, у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX позивач подав заяву про намір пройти атестацію, не з`явився на перший етап атестації, на підставі чоговинесено рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Внаслідок неуспішного проходження атестації позивач був звільнений з посади в органі прокуратури на підставі підпункт 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019. Правомірність звільнення позивача з посади підтверджена судом вище.

Отже, фактичною підставою для звільнення позивача з посади став підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, а саме рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації.

Положення пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX як і відповідне рішення кадрової комісії на момент звернення із цим позовом є чинними.

Отже, в аспекті спірних правовідносин, слід зважати на те, що позивач виявив намір на переведення до обласної прокуратури та пройти атестацію прокурорів, запроваджену у зв`язку із кадровим перезавантаженням органів прокуратури, введеним в дію Законом №113-IX. Позивач був допущений до процедури атестації прокурорів, а відтак - забезпечений можливістю бути переведеним в обласну прокуратуру за встановленими Законом №113-IX умовами - успішне проходження атестації.

Тобто, позивач скористався своїм правом щодо можливого подальшого працевлаштування на посаду в обласній прокуратурі на підставі відповідної заяви про переведення і про намір у зв`язку з цим пройти атестацію, щодо виконання умов, зазначених у приписах Закону №113-IX. Характер правовідносин, що відбулись між позивачем та органом прокуратури, не дає підстав вважати, що позивач перебував у стані правової невизначеності.

Тобто, звільнення з посади прокурора за наслідком завершення у відношенні позивача законодавчо визначених процедур, пов`язаними із атестацією, не свідчить про відсутність факту попередження позивача про звільнення з урахуванням чинного законодавства.

Щодо звільнення позивача керівником обласної прокуратури, колегія судів зазначає, що згідно з статтею 21 Закону №113-IX у тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно словами «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Наказом Офісу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» перейменована без зміни ідентифікаційного коду юридична особа «прокуратура Хмельницької області», у «Хмельницьку обласну прокуратуру». До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.10.2020 внесений запис про зміну назви установи без зміни коду ЄДРПОУ. Днем початку роботи обласних прокуратур згідно з наказом Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 є 11.09.2020.

Згідно з підпунктом 2 пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1 - 4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Відповідно до пункту 6 розділу V Порядку № 221 рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХ.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 11 Закону №1697-VII керівник обласної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що законодавець у вказаних нормах надав, зокрема, керівникам регіональних (обласних) прокуратур повноваження щодо прийняття рішення про звільнення прокурора з займаної посади за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, а тому доводи апелянта в цій частині не знаходять свого підтвердження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.