Справа № 553/1486/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 553/1486/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 57551965;

- зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження № 57551965 з подальшим вилученням відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників в частині ВП № 57551965.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 08.08.2018 у справі №553/972/18, провадження №3/553/549/2018, яка набрала законної сили 26.09.2018 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 174 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн з конфіскацією пристрою ПМР, калібр 9 мм., серія ХК №004322 для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії і боєприпасів до нього у кількості 13 патронів. Зазначено, що відповідно до дубліката квитанції №3832 від 09.10.2018 позивачем добровільно сплачено штраф в розмірі 1700,00 грн та уповноваженим поліцейським добровільно видано пристрій ПМР, калібр 9 мм., серія ХК №004322 для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії і боєприпасів до нього у кількості 13 патронів. Таким чином, позивач зазначає про виконання ним рішення суду в повному обсязі. Проте відповідачем допущено бездіяльність, оскільки не закінчено ВП№ 57551965.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.05.2024 у справі №553/1486/24 справу передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до суду 19.06.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана у провадження судді Петрової Л.М.

Ухвалою суду від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 553/1486/24, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження, витребувано докази.

02.07.2024 до суду на виконання вимог ухвали надійшли письмові докази від відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2018 Ленінським районним судом м. Полтави у справі №553/972/18 прийнято постанову відповідно до якої позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 174 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн з конфіскацією пристрою ПМР, калібр 9 мм., серія ХК №004322 для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії і боєприпасів до нього у кількості 13 патронів.

07.11.2018 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №57551965 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови суду у справі № 553/972/18.

11.04.2024 позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою в якій просив закрити виконавче провадження №57551965 у зв`язку з виконанням рішення суду № 553/972/18 в повному обсязі.

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.04.2024 №8982 позивача повідомлено наступне.

Так зазначено, що на виконання у відділі перебуває ВП № 57551965 з примусового виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 08.01.2018 № 553/972/18 про конфіскацію пристрою ПМР, калібр 9 мм., серія ХК №004322 для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії і боєприпасів до нього у кількості 13 патронів.

Вказане майно, що підлягає конфіскації знаходиться на складі відділу озброєння УЛМТЗ ГУНП в Полтавській області.

Зазначено, що відповідно до листа ГУНП в Полтавській області від 10.08.2023 № 945/115/31/01-2023 з 2018 року ГУНП в Полтавській області знищення зброї не проводить у зв`язку з тим, що поліція не являється правонаступником міліції. ГУНП в Полтавській області у своїй діяльності не може керуватися наказом МВС України від 31.05.1993 №314 «Про затвердження інструкції про порядок прийняття, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї».

Підстави для закінчення виконавчого провадження, визначені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Крім того, роз`яснено, що відповідно до п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 57551965, звернувся до суду із позовом про зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження № 57551965 з подальшим вилученням відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами частин першої - третьої та п`ятої статті 9 Закону № 1404-VIII єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки у разі відкриття рахунку на ім`я фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Порядок надання такої інформації та форма повідомлення встановлюються Національним банком України за погодженням із Міністерством юстиції України.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються: у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

У відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна.

Статтею 62 Закону №1404-VIII передбачено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Конфіскація вогнепальної зброї, інших знарядь полювання і бойових припасів не може застосовуватись до осіб, для яких полювання є основним джерелом існування.

Особливості порядку застосування конфіскації тварин встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок застосування конфіскації, перелік предметів, які не підлягають конфіскації, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями статті 313 КУпАП визначено, що постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 314 КУпАП виконання постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, здійснюється шляхом вилучення конфіскованого предмета і примусового безоплатного звернення цього предмета у власність держави.

Статтею 315 КУпАП передбачено, що реалізація конфіскованих предметів, які стали знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, провадиться в порядку, встановлюваному законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340 затверджено Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним (далі - Порядок № 1340).

Відповідно підпункту 1 пункту 1 вказаного Порядку дія цього Порядку поширюється на: майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім майна, конфіскованого на підставі рішення суду і переданого органам державної виконавчої служби.

Пунктом 2 Порядку № 1340 визначено, що облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до пункту 9 цього Порядку покладаються на органи (суб`єкти господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його, з дотриманням таких вимог:

попередня оцінка проводиться відповідно до пункту 8 цього Порядку на момент взяття на облік цього майна;

аналітичний облік ведеться у спеціальних книгах за видами майна із зазначенням відмінних ознак, попередньої вартості, місця його знаходження, а щодо спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, також зазначається інформація про зміну місця зберігання, спосіб розпорядження та місце знищення, рішення суду (за наявності);

взяте на облік майно відображається на забалансових рахунках "Товарно-матеріальні цінності, прийняті на відповідальне зберігання" в органах (суб`єктах господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог: мисливська вогнепальна, пневматична та холодна зброя, боєприпаси до зброї, а також засоби самооборони, заряджені речовинами сльозоточивої та дратівної дії, реалізуються у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 2.5. наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 визначено Департамент управління майном Національної поліції України відповідальним за: виконання роботи щодо обліку, зберігання, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої та знайденої зброї; проведення інвентаризації такої зброї на складах управлінь логістики та матеріально-технічного забезпечення головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та м. Києві та у відділі спецміліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.05.1993 N 314 затверджено Інструкцію про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї (далі - Інструкція № 314), пунктами 14, 15 якої передбачено, що вогнепальна мисливська нарізна, гладкоствольна чи комбінована зброя, боєприпаси, порох, вилучені у громадян за порушення встановленого порядку їх придбання, зберігання чи використання, або зброя, яка здана для подальшого оформлення дозволу на право її зберігання та носіння, зберігаються в органах внутрішніх справ до прийняття відповідними органами рішення про адміністративну відповідальність винної особи, або про оформлення дозволу на право зберігання та носіння і не більше як 10 днів після прийняття такого рішення, коли воно не оскаржене чи його виконання не зупинене.

У випадку прийняття відповідними органами рішення про конфіскацію чи відшкодування вилучення зброї і боєприпасів, вони передаються до складів управлінь (відділів) МТ і ТЗ ГУМВС, УМВС, УМВС України на транспорті. Якщо прийняте рішення не пов`язане з конфіскацією чи відшкодуванням вилученої зброї і боєприпасів, то вони у 10-денний строк повертаються власникові.

За приписами пункту 25 Інструкції № 314 на прийняту на склади управлінь (відділів) МТ і ТЗ зброю і боєприпаси складається приймальний акт (додаток N 9) у двох примірниках, який підписується членами комісії, завідуючим складом і здавачем. Перший примірник акта є підставою для обліку зброї і боєприпасів у службі озброєння управлінь (відділів) МТ і ТЗ, другий - є підставою для зняття з обліку такої зброї і боєприпасів в органі внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 29 Інструкції № 314 на підставі рішення технічної комісії непридатні зброя і боєприпаси знищуються щокварталу у порядку, передбаченому підпунктом 30-41 даної Інструкції, придатні - для подальшого використання передаються працівниками служби озброєння управлінь (відділів) МТ і ТЗ за накладною (додаток N 10), зокрема, мисливська нарізна і гладкоствольна зброя та боєприпаси до неї - у торговельні організації.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тлумачення норм законодавства іншим чином, зокрема, вважаючи, що конфіскація предмета включає реалізацію предмета стягнення, не узгоджувалося б із поняттям конфіскації та покладало б надмірний тягар на боржника щодо виконання даного стягнення.

Як вище зазначено, листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.04.2024 №9679 позивача повідомлено, що на виконання у відділі перебуває ВП № 57551965 з примусового виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 08.01.2018 № 553/972/18 про конфіскацію пристрою ПМР, калібр 9 мм., серія ХК №004322 для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії і боєприпасів до нього у кількості 13 патронів.

Вказане майно, що підлягає конфіскації знаходиться на складі відділу озброєння УЛМТЗ ГУНП в Полтавській області.

Зазначено, що відповідно до листа ГУНП в Полтавській області від 10.08.2023 № 945/115/31/01-2023 з 2018 року ГУНП в Полтавській області знищення зброї не проводить у зв`язку з тим, що поліція не являється правонаступником міліції. ГУНП в Полтавській області у своїй діяльності не може керуватися наказом МВС України від 31.05.1993 №314 «Про затвердження інструкції про порядок прийняття, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї».

Підстави для закінчення виконавчого провадження, визначені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Крім того, роз`яснено, що відповідно до п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Стосовно посилань відповідача у листі на неможливість реалізації / знищення конфіскованої зброї, оскільки Національна поліція не являється правонаступником міліції. ГУНП в Полтавській області у свої діяльності не може керуватися наказом МВС України від 31.05.1993 № 314 "Про затвердження Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї", суд зазначає наступне.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Таким чином, відсутність в Україні правового регулювання реалізації або знищення конфісковано зброї, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Крім того, за наведених відповідачем пояснень щодо підстав неможливості закінчення виконавчого провадження, позивач ставиться у статус правової невизначеності, оскільки будь-які дії чи то бездіяльність останнього не впливаються на закінчення виконавчого провадження.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем допущено бездіяльність щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження №57551965, що впливає на права та інтереси позивача, відомості щодо якого містяться у Єдиному реєстрі боржників.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не закінчення виконавчого провадження №57551965 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вирішити питання про закінчення виконавчого провадження № 57551965 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас позовні вимоги про зобов`язання відповідача вилучити відомості щодо позивача із Єдиного реєстру боржників в частині виконавчого провадження № 57551965 є передчасними і задоволенню не підлягають, оскільки вилучення відомостей про боржника із Єдиного реєстру боржників є правовим наслідком закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 40 Закону № 1404-VIII. Зважаючи на те, що відповідачем постанову про закінчення виконавчого провадження не прийнято, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем у разі закінчення виконавчого провадження не будуть виключені з Єдиного реєстру боржників відомості про позивача. Отже, спір щодо виключення позивача з Єдиного реєстру боржників відсутній.

Беручи до уваги наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 57551965.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вирішити питання щодо закінчення виконавчого провадження № 57551965.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова