Справа № 480/2817/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року Справа № 480/2817/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області, у якій просить:
- визнати протиправним рішення начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області Кісільова І. вих.6666/К-209 від 04.03.2024 про припинення переписки за заявою ОСОБА_1 вх.№6766 від 07.02.2024;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх.№6766 від 07.02.2024 в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".
Дізнання за даним кримінальним провадженням здійснюється дізнавачем СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області Гребенюк А., яке на сьогодні не завершене і триває.
У відповідності з вимогами ст.55 КПК України позивача визнано потерпілою із роз`ясненням визначених ч.1 ст.56 КПК України процесуальних прав, у тому числі щодо можливості подання доказів дізнавачу, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення відводів, клопотань (ст.220 КПК України) тощо.
Дану заяву 07.02.2024 під розпис надано службовій особі канцелярії Сумського РУП ГУНП в Сумській області.
Бездіяльність відповідача у вигляді залишення без розгляду поданої у відповідності із вимогами ст.18 Закону України «Про звернення громадян» і ст.56 КПК України заяви від 07.02.2024 (додаток №4) є протиправною і такою, що грубо порушує норми національного і міжнародного права, у зв`язку з чим позивачем і подано даний позов.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив, у якому зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки надана позивачу відповідь у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.
На вказаний відзив представник позивача надав відповідь, у якій зазначив, що із позицією представника відповідача погодитися не можливо, і сторона позивачки бажає скористатися визначеним ст.163 КАСУ правом письмового викладення своїх міркувань та аргументів з приводу безпідставності, викладених у відзиві доводів представника відповідача. Так, залишивши без розгляду заяву ОСОБА_1 вх.№6766 від 07.02.2024 і припинивши переписку із довірителькою, відповідачем грубо порушено вимоги ст.40 Конституції України, статей 1, 15, 19 Закону України №393/96-ВР від 02.10.1996 «Про звернення громадян». Неправомірними діями відповідача також порушено і вимог п.1 Указу Президента України від 7 лютого 2008 року №109/2008 «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» в частині недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; приділення особливої уваги вирішенню проблем, з якими звертаються ветерани війни та праці, інваліди та інші громадяни, які потребують соціального захисту та підтримки.
Вивчивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
У своїй заяві від 07.02.2024 вона просили надати їй можливість особисто викласти аргументи і надати додаткові матеріали з приводу неналежного і хаотичного розслідування кримінального провадження. У прохальній частині вказаної заяви позивач просила: «визвати ОСОБА_9 на зустріч зі мною для справедливого з`ясування всіх її вчинків».
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , їй було направлено лист від 04.03.2024 №6666/К-209, у якому зазначалось наступне:
"Інформуємо, що Сумським РУП ГУНП в Сумській області уважно розглянуто Ваше звернення, яке у відповідності до вимог Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, зареєстровані за належністю до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області за № 6766 від 07.02.2024 року.
У відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та п. 12 розділу 4 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.12.2017 №930, за результатами проведеної перевірки прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення."
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на бездіяльність відповідача у вигляді залишення без розгляду поданої у відповідності із вимогами ст.18 Закону України «Про звернення громадян» і ст.56 КПК України заяви від 07.02.2024, яка, на її думку, є протиправною і такою, що грубо порушує наступні норми права.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статті 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).
Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Відповідно до стаття 12 Закону України «Про звернення громадян», дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження", "Про адміністративну процедуру".
Відповідно до ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право:
3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;
4) заявляти відводи та клопотання;
6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;
7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сукупність вказаних обставин визначає, що вказана заява у відповідності до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» не можу бути розглянута у відповідності до вимог вказаного закону.
У зв`язку з викладений відповідач листом від 04.03.2024 і повідомив позивача про прийняте рішення про припинення подальшого розгляду звернення. Факт отримання вказаної відповіді не заперечується позивачем.
Відповідно до п.12 розділу 4 вказаного Порядку, до звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.
Підсумовуючи вище викладені обставини, суд зазначає, що, оскільки заява позивача подана з метою реалізації позивачем як потерпілою у кримінальному провадженні її процесуальних прав, визначених КПК України, то вказане звернення не може розглядатись відповідачем у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», а тому відповідач правомірно припинив подальший розгляд звернення ,про що повідомив позивача.
Враховуючи вище викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у відповідності до ст.139 КАС України відступні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько