Справа № 420/272/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/272/24
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Дата і місце ухвалення 19.03.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 р. у справі №420/272/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 20.12.2023 року №94 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Херсонській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту г) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УПІ з дня первісного звернення, а саме з 19.12.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт, зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі дійшов помилкового висновку щодо протиправності рішення пенсійного органу від 20.12.2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки вважає, що у останнього відсутній необхідний спеціальний стаж передбачений п. «г», ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для призначення відповідного виду пенсії.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. г, ч. 1, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

20.12.2023 року ГУ ПФУ у Волинській області (за принципом екстериторіальності) прийнято рішення №94, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю у останнього необхідного спеціального стажу передбаченого ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», роботою на спецпосаді, а також відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання.

Вважаючи рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції визнав право позивача на пенсію за вислугу років відповідно до п. г) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», скасував рішення Головного управління ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №94 від 20.12.2023 року, та зобов`язав відповідача призначити зазначений вид пенсії з дня первісного звернення, а саме з 19.12.2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 20.12.2023 року №94 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, водночас не погоджується з обраним судом способом відновлення порушених прав, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_1 оскаржує рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 20.12.2023 року №94, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, в межах позовних вимог надавав оцінку виключно законності вищевказаного рішення пенсійного органу.

Разом з тим, з наявних у справі матеріалів вбачається, що 17.01.2024р. ГУ ПФУ у Волинській області, на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №2100-0304-9/43774 від 26.12.2023р. повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 20.12.2023 року та прийнято нове рішення №2100-0304-9/43774 від 17.01.2024р., яким зменшено позивачу страховий та спеціальний стаж, а також повторно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

При цьому, судова колегія зазначає, що наявні у справі матеріали свідчать, що суд першої інстанції був завчасно проінформований пенсійним органом про прийняття ГУ ПФУ у Волинській області нового рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви від 19.12.2023 року, проте останній ігноруючи положення п. 4 ст. 9 КАС України, не вжив визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, не надав їм належної правової оцінки в наслідок чого ухвалив необґрунтоване судове рішення, що є грубим порушенням вимог процесуального закону.

Судова колегія зазначає, що як у відзиві на позов, так і апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області посилається на скасування попереднього рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 20.12.2023 року №94 у зв`язку з прийняттям пенсійним органом нового рішення від 17.01.2024р. №2100-0304-9/43774 за результатами повторного розгляду поданої позивачем заяви від 19.12.2023 року.

Разом з цим, колегія суддів вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки останні не підтвердженні жодними доказами, та свідчать, що на момент прийняття судом першої інстанції судового рішення у справі існують два чинних рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних рішень пенсійного органу від 20.12.2023 року та від 17.01.2024р., судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, стало відсутність у заявника необхідного спеціального стажу, передбаченого ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», роботою на спецпосаді, а також відсутність довідки про реєстрацію місця проживання.

При цьому, рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 17.01.2024р. не було предметом спору у даній справі. Водночас, оскільки викладені в ньому підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років є ідентичними рішенню пенсійного органу від 20.12.2023 року, та воно прийнято за наслідками розгляду тієї ж заяви позивача від 19.12.2023 року, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд апеляційної інстанції керуючись вимогами п. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та надати оцінку законності, як рішенню пенсійного органу від 20.12.2023 року №94, так і рішенню від 17.01.2024р. №2100-0304-9/43774.

Щодо відмови пенсійного органу зарахувати до спеціального стажу позивача періоду роботи на посаді докера-механізатора, з підстав відсутності в матеріалах електронної справи довідки про підтвердження періодів роботи, перебування у відпустці без збереження заробітної плати, судова колегія зазначає.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (п.1 ст. 44 Закону №1058-IV ).

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (п.2 ст. 44 Закону №1058-IV).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (п.3 ст. 44 Закону №1058-IV ).

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Аналіз наведених вище положень Закону №1058-IV та Порядку №22-1 свідчить, що у разі виявлення у пенсійного органу будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача необхідного спеціального, страхового стажу, відповідач маючи відповідні повноваження мав право витребувати такі відомості від відповідних підприємств та організацій.

Отже, відсутність в матеріалах електронної справи позивача довідки про підтвердження періодів роботи, перебування заявника у відпустці без збереження заробітної плати та інших відомостей передбачених законодавством для визначення права на пенсію не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

З приводу посилань апелянта, як на одну з підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, на відсутність інформації про припинення ОСОБА_1 трудових відносин з ТОВ «Херсонський порт», судова колегія зазначає.

24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 року з 05 години 30 хвилин 24 лютого на території України введено воєнний стан дію якого продовжено і саном на дату подання позову.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25 квітня 2022 року затверджено перелік громад, які розташовані в

районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Так відповідно до пункту 8 розділу VIII Херсонська міська територіальна громада перебувала в окупації і на сьогодні частково перебуває в окупації. Загальновідомим є факт, що повна окупація російською федерацією м. Херсон відбулась вже 01.03.2022 року. Враховуючи викладене, вказані обставини унеможливлювали особисте звернення позивача із заявою про звільнення з роботи до роботодавця.

В той же час, наявні у справі матеріали свідчать, що 26.05.2022 року позивач використовуючи веб-портал Дія подав заяву про звільнення з роботи, у якій просив його звільнити на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з веденням бойових дій.

Крім цього, згідно довідки Державної служби зайнятості Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 25.12.2023 року №222-23мі, позивач з 06 червня 2022 року перебуває на обліку у відповідному центрі зайнятості як безробітний.

Отже, твердження відповідача про те, що позивач не припинив трудові відносини з ТОВ «Херсонський порт» є безпідставними.

Щодо посилань апелянта, як на одну з підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на відсутність в поданих до заяви про призначення пенсії довідки про реєстрацію місця проживання, судова колегія зазначає.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 № 21-1.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру, крім іншого, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Проаналізувавши наведений вище пункт Порядку №22-1, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановивши, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, встановити строк подання таких документів, та видати особі відповідну розписку.

Враховуючи, що при первинному прийомі документів у позивача для призначення пенсії за вислугу років пенсійний орган, всупереч пункту 4.2 Порядку №22-1, не вказав позивачу про недоліки поданої заяви та не надав строк для їх усунення, судова колегія вважає, що рішення Головного управління ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №94 від 20.12.2023 року та №2100-0304-9/43774 від 17.01.2024р. є протиправними та належать скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідний розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до повноважень Головних управлінь Пенсійного фонду України. А отже в даному випадку, з метою захисту порушеного права позивача, ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача, саме - Головного управління ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 19.12.2023 року щодо призначення пенсії за вислугу років.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що за наслідками розгляду даної адміністративної справи судом було задоволено вимогу позивача, яка має немайновий характер, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача судового збору у сумі 1073,60 грн.

Зважаючи на те, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 р. у справі №420/272/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 20.12.2023 року №94 про відмову у призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 17.01.2024р. №2100-0304-9/43774 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.12.2023 року та прийняти рішення згідно чинного законодавства з урахуванням висновків, викладених у даній постанові.

Стягнути з Головного управління ПФУ у Волинській області (вул. Кравчука, 22В, м. Луцьк, 43026, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.В. Єщенко А.Г. Федусик