Справа № 160/20631/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2024 року

м. Київ

справа №160/20631/23

адміністративне провадження №К/990/18590/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №160/20631/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2021 рік у кількості 5 календарних днів, за 2022 рік - 26 календарних днів та додаткову щорічну оплачувану відпустку за 2021 рік - 12 календарних днів, за 2022 рік - 13 календарних днів;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2021 рік у кількості 5 календарних днів, за 2022 рік - 26 календарних днів та додаткову щорічну оплачувану відпустку за 2021 рік - 12 календарних днів, за 2022 рік - 13 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого позивач мав відповідно до чинного законодавства на день звільнення із Державного бюро розслідувань.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2021 рік у кількості 5 календарних днів, за 2022 рік - 26 календарних днів та додаткову щорічну оплачувану відпустку за 2021 рік - 12 календарних днів, за 2022 рік - 13 календарних днів;

- зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2021 рік у кількості 5 календарних днів, за 2022 рік - 26 календарних днів та додаткову щорічну оплачувану відпустку за 2021 рік - 12 календарних днів, за 2022 рік - 13 календарних днів;

- в іншій частині позовних відмовлено.

13 травня 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №160/20631/23.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору у вказаному Судом розмірі та за належними реквізитами.

Судом установлено, що станом на 09 липня 2024 року зазначені в ухвалі Суду від 03 червня 2024 року недоліки касаційної скарги заявником усунуто.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках. При цьому, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Необхідність відкриття касаційного провадження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження є те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Судом установлено, що зазначені скаржником у касаційній скарзі доводи вказують на наявність обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у зв`язку з чим рішення суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає касаційному оскарженню.

Підставою касаційного оскарження у цій справі скаржник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права з посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме - щодо застосування положень пунктів 84, 95 Положення №743, статті 19 Закону №794 та частини десятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції на момент звільнення позивача) у взаємозв`язку із статтею 83 Кодексу законів про працю України та статті 24 Закону України «Про відпустки».

Судом установлено, що доводи скаржника є достатньо мотивованими і потребують перевірки, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України,- відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах норм права, передбачених пунктами 84, 95 Положення № 743, статтею 19 Закону №794, частиною десятою статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції на момент звільнення позивача) у співвідношенні із статтею 83 Кодексу законів про працю України та статтею 24 Закону України «Про відпустки».

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 330, 334 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №160/20631/23.

2. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №160/20631/23.

3. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська О.В. Кашпур