Справа № 160/2855/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2024 року

м. Київ

справа № 160/2855/24

адміністративне провадження № К/990/23552/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 про забезпечення позову та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №160/2855/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АВ» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АВ» про забезпечення позову; зупинено дію рішення комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2024 №682 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ТОВ «Торговий дім АВ» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду; заборонено Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ «Торговий дім АВ» Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі №160/2855/24 скасовано в частині заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ «Торговий дім АВ» Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду та прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні цієї частини заяви про забезпечення позову. В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі №160/2855/24 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 про забезпечення позову та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №160/2855/24.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано вдруге, раніше подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 12.06.2024 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина 3 статті 2, стаття 13 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2 і 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Натомість контролюючим органом вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, яким передбачено підставу касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, скаржником некоректно визначено підставу касаційного оскарження.

На думку скаржника, задовольняючі позовні вимоги Позивача, судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції, не було застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.02.2021 у справі №380/5012/20, від 08.10.2020 у справі №280/2284/20, від 03.12.2020 у справі №140/8457/20, від 18.02.2021 у справі №420/7063/20, від 04.03.2021 у справі №380/5299/20, від 28.09.2023 у справі № 120/9931/22, від 16.11.2023 у справі №600/5531/23-а щодо застосування норм статей 150, 151 КАС України, що вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості та внесення до журналу ризикових платників фактично вирішує спір по суті, що суперечить меті застосування норми статті 150 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Третій апеляційний адміністративний суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову очевидно істотно ускладнить виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог) в частині поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки всі вчинені до того часу господарські операції та контрагенти будуть дискредитовані, як такі, що фактично мали взаємовідносини з ризиковим платником податку на додану вартість. Прийняття оскаржуваного рішення призводить до блокування реєстрації податкових накладних і, як наслідок, позбавлення права займатись господарською діяльністю, зокрема контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому несе ризики припинення господарських відносин між підприємством та контрагентами. Наслідком цього є неотримання позивачем прибутку. Вказані позивачем підстави застосування заходів забезпечення позову знайшли своє підтвердження та у своїй сукупності доводять необхідність тимчасового зупинення дії оскаржуваного рішення. Застосування заходів забезпечення позову носить тимчасовий характер та не є вирішенням спірних правовідносин чи наданням будь-якої попередньої оцінки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2023 у справі №420/10012/22. Метою забезпечення позову є збереження існуючого становища, а не відновлення порушеного права, без встановлення у судовому порядку факту його порушення.

Доводи касаційної скарги не спростовують таких висновків суду апеляційної інстанції та не обґрунтовують, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, в чому помилковість врахування вищенаведеної практики Верховного Суду, зводяться до висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тлумачення законодавства, посилань на практику Верховного Суду, що не є належим викладенням підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Повторно подана касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 про забезпечення позову та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №160/2855/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва