Справа № 200/763/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року справа №200/763/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 200/763/24 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не обчислення розміру пенсії з 15.08.2023 у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" через не зарахування відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до пільгового стажу за списком № 1 шахтарі "підземні" зі шкідливими умовами згідно Постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періодів роботи з 12.08.1991 по 29.07.1992, з 22.12.1992 по 11.11.1994, з 11.05.1998 по 20.04.1999, з 29.12.2005 по 29.11.2007, з 08.08.2012 по 29.11.2012, з 01.05.2023 по 31.07.2023, до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 по 29.06.1991;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до пільгового стажу за списком №1 шахтарі "підземні" зі шкідливими умовами згідно Постанови КМУ від 31 березня 1994 № 202, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" раніше не врахованих періодів роботи з 12.08.1991 по 29.07.1992, з 22.12.1992 по 11.11.1994, з 11.05.1998 по 20.04.1999, з 29.12.2005 по 29.11.2007, з 08.08.2012 по 29.11.2012, з 01.05.2023 по 31.07.2023 та до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 по 29.06.1991 і здійснити обчислення розміру пенсії з 15.08.2023 у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем здійснено обчислення його пенсії за віком без урахування ст. 8 Закону № 345 та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.

Проте, позивач має пільговий стаж підземної роботи 15 років.

Крім того, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача на підземних роботах вищезазначені періоди.

До страхового стажу відповідачем не зараховано період навчання з 01.09.1988 до 29.06.1991.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення з 15 серпня 2023 року розрахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 15 серпня 2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", з урахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 до 29.06.1991, до пільгового стажу відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком № 1 період військової служби з 22.12.1992 до 11.11.1994, періодів роботи з 12.08.1991 до 29.07.1992, з 11.05.1998 до 20.04.1999, з 29.12.2005 до 29.11.2007, з 08.08.2012 до 29.11.2012, з 01.05.2023 до 31.07.2023.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Підстави для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 12.08.1991 до 29.07.1992 та з 11.05.1998 до 20.04.1999 відсутні у зв`язку з тим, що позивач не надав довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи.

Довідка № 1/278 від 15.02.2023 видана ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", не може бути врахована при обчисленні пільгової пенсії, оскільки зазначене підприємство є зберігачем архівних документів та не є правонаступником.

Період роботи з 29.12.2005 по 29.11.2007 не зараховано згідно довідки № 205 від 22.03.2023, виданої ТДВ "Шахта "Білозерська", оскільки атестацію робочих місць проведено наказом № 239 від 29.12.2000, наступну № 597 від 30.11.2007, що перевищує 5 річний термін, який встановлено "Порядком застосування списків № 1 і № 2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383.

Період роботи з 08.08.2012 до 29.11.2012 на ВСП "Шахтоуправління "Білозерське" ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю наказу про атестацію робочого місця.

Період роботи з 01.05.2023 до 31.07.2023 не враховано до пільгового стажу через відсутність сплачених внесків підприємством товариством з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська".

Період строкової військової служби з 22.12.1992 до 11.11.1994 не враховано до пільгового стажу, оскільки їй не передує робота за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або навчання, яке зараховується до пільгового стажу роботи.

Відсутні підстави для зарахування періоду навчання до страхового стажу відсутні, оскільки диплом В № 831309 не відповідає паспортним даним позивача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені судами обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

Відповідно до розпорядження про призначення пенсії від 16.08.2023, з 25.03.2023 позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV. Пільговий стаж позивача за Списком № 1 - 11 років 4 місяці 29 днів.

З розрахунку стажу вбачається, що позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 12.08.1991 до 29.07.1992, з 11.05.1998 до 20.04.1999, з 29.12.2005 до 29.11.2007, з 08.08.2012 до 29.11.2012, з 01.05.2023 до 31.07.2023, військової служби з 22.12.1992 до 11.11.1994. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1988 до 29.06.1991.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.09.2023 № 18044-16473/Б-02/8-0500/23 позивача повідомлено, що у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах за Списком № 1, право на розрахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 відсутнє.

Окрім того, повідомлено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи в гідрошахті "Красноармійська" з 11. 05.1998 по 20.04.1999 відповідно довідки № 1/278 від 15.02.2023, оскільки вказану довідку видано ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", яке є зберігачем архівних документів та не є правонаступником ліквідованого підприємства. До пільгового стажу не враховано: періоди роботи в ТДВ "Шахта "Білозерська" з 29.12.2005 по 29.11.2007, згідно довідки № 205 від 22.03.2023, виданої ТДВ "Шахта "Білозерська", так як атестацію робочих місць проведено наказом № 239 від 29.12.2000, наступну наказом № 597 від 30.11.2007, що перевищує 5-річний термін; період роботи на ВСП "Шахтоуправління "Білозерське" ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" за посадою гірник підземний на видобувній дільниці з 08.08.2012 по 29.11.2012 відповідно довідки № 1/190 від 07.02.2023 виданої ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" у зв`язку з відсутністю наказу про атестацію.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 навчався в ГорПТУ № 95 з 01.09.1988 до 29.06.1991.

Запис про навчання засвідчений печаткою підприємства, вказано підставу внесення відповідного запису - диплом № 831309.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті "Красноармійська" ВО Добропіллявугілля з 12.08.1991 до 29.07.1992.

Військовим квитком підтверджується період проходження військової служби позивача з 22.12.1992 до 11.11.1994.

Як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 15.02.2023 № 1/275, позивача з 13.12.1992 звільнено у зв`язку з призивом на військову службу з посади гірник підземний з повним робочим днем у шахті (професія, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах).

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював за професією гірник підземний з повним робочим днем у шахті "Красноармійська" з 11.05.1998 до 20.04.1999.

Також в матеріалах справи міститься довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1/278 від 15.02.2023. Вказана довідка містить підписи посадових осіб, штамп та засвідчені печаткою підприємства.

З довідки № 1/278 від 15.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працював з 11.05.1998 до 20.04.1999 за професією гірник підземний з повним робочим днем у шахті "Красноармійська", що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював гірником підземним на видобувній дільниці ТДВ "Шахта "Білозерська" з 29.12.2005 до 29.11.2007.

З довідки № 1/205 від 22.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працював з 29.12.2005 до 29.11.2007 за професією, посадою гірник підземний, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював гірником підземним на видобувній дільниці ВСП "Шахтоуправління "Білозерське" ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" з 08.08.2012 до 29.11.2012.

З довідки № 1/190 від 07.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працював з 08.08.2012 до 29.11.2012 за професією, посадою гірник підземний, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

З форми ОК-5 вбачається, що в період з 01.05.2023 до 31.07.2023 інформація по спеціальному стажу позивача вносилася роботодавцем за кодом ЗПЗ014А1.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

На підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 12.08.1991 по 29.07.1992.

Проте, записами трудової книжки підтверджується, що позивач працював учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті "Красноармійська" ВО Добропіллявугілля з 12.08.1991 до 29.07.1992, тобто за професією, яка відноситься до Списку №1 .

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Таким чином, в спірний період позивач працював на посадах, зайнятість на яких дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, тому пенсійним органом протиправно не враховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 12.08.1991 по 29.07.1992.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 по 26.01.1991.

Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання, оскільки данні диплома не відповідають паспортним даним. Так, в дипломі прізвище позивача зазначено « ОСОБА_1 », тоді як в паспорті - « ОСОБА_1 »

В період навчання позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджена постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Згідно пункту 2.17 Інструкції № 162 до трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів наступних документів такі записи:

а) про час служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР і Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, на яку поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби;

б) про час навчання в професійно-технічних та інших училищах, на курсах і в школах по підвищенню кваліфікації, по перекваліфікації та підготовці кадрів;

в) про час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських загонах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики), партійних школах, профруху і про час перебування в аспірантурі, клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених в п. 2.15 цієї Інструкції;

г) про роботу як члена колгоспу - в тих випадках, коли чинним законодавством передбачено залік цієї роботи в загальний трудовий стаж робітників і службовців.

В трудовій книжці позивача зазначено, що він навчався в ГорПТУ № 95 з 01.09.1988 до 29.06.1991.

Таким чином, факт навчання позивача підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, тому відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивачу період його навчання з 01.09.1988 до 29.06.1991.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду військової служби з 22.12.1992 до 11.11.1994.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба незалежно від місця проходження служби.

На підставі абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно пункту 1 розділу І Закону № 2636 абзац 2 пункту 1 статті 8 Закону № 2011 був доповнений реченнями такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Як свідчить військовий квиток, позивач проходив строкову військову службу з 22.12.1992 до 11.11.1994.

Уточнюючою довідкою від 15.02.2023 № 1/275 підтверджено, що позивач з 13.12.1992 звільнений в зв`язку з призовом на військову службу з посади гірник підземний з повним робочим днем у шахті (професія, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах).

Оскільки до проходження строкової військової служби позивач працював за професією, віднесеною до Списку № 1, тому період служби позивача в армії з 22.12.1992 до 11.11.1994 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11.05.1998 до 20.04.1999, з 29.12.2005 до 29.11.2007, з 08.08.2012 до 29.11.2012 суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 3673 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював за професією гірник підземний з повним робочим днем у шахті "Красноармійська" з 11.05.1998 року до 20.04.1999 року, яка передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1 постанови Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював гірником підземним на видобувній дільниці ТДВ "Шахта "Білозерська" з 29.12.2005 до 29.11.2007, яка передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював гірником підземним на видобувній дільниці ВСП "Шахтоуправління "Білозерське" ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" з 08.08.2012 до 29.11.2012, яка передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що періоди роботи позивача з 11.05.1998 до 20.04.1999, з 29.12.2005 до 29.11.2007, з 08.08.2012 до 29.11.2012 на посадах, які передбачені Списком № 1, підтверджуються записами в трудовій книжці, а також уточнюючими довідками, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо неврахування цих періодів до пільгового стажу позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.05.2023 до 31.07.2023 через несплату підприємством страхових внесків суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На підставі частини шостої статті 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Як визначено частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці.

На підставі частини другої статті 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Аналіз наведених норм свідчить, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до відповідного стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Крім того, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) підтверджують, що в період з 01.05.2023 до 31.07.2023 інформація по спеціальному стажу позивача вносилася роботодавцем за кодом ЗПЗ014А1.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 "Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", № 26-1 від 05.11.2009 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ", № 22-2 від 08.10.2010 "Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та № 25-2 від 03.12.2013 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2", якими затверджувалися "Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства", встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1, ЗПЗ014А1, ЗПЗ014А2 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: код ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Таким чином, роботодавець звітував щодо спецстажу позивача за період з 01.05.2023 до 31.07.2023 як такого, що відноситься до пільгового, тому цей період роботи має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

На підставі статті 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як визначено абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, до працівників, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" належать тільки ті, які зазначені у Списку № 1, як зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Також суд зазначає що право на розрахунок пенсії відповідно до Закону № 345 не пов`язано з поданням заяви про перерахунок пенсії, а пенсійний орган, з врахуванням стажу та характеру роботи, зобов`язаний сам при розрахунку розміру пенсії застосувати положення Закону № 345 за наявності відповідних підстав.

Оскільки пільговий стаж позивача на підземних роботах з врахуванням спірних періодів складає більш 15 років, тому у ОСОБА_1 наявне право на перерахунок його пенсії відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 15.08.2023.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 200/763/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 200/763/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 08 липня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 08 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв