Справа № 500/3578/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3578/24

05 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в проведенні йому перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5% (внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного проходженням служби в органах внутрішніх справ) до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2016 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням 5 % (внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного проходженням служби в органах внутрішніх справ) до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення,

встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом покладання обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати у місячний термін з моменту набрання законної сили звіт про виконання рішення суду у цій справі.

В обґрунтування позову зазначає, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, звільнений наказом начальника Управління МВСУ в Тернопільській області №111 о/с від 22.05.2012 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби в Збройних Силах України, з посади помічник начальника відділу оперативний черговий Зборівського РВ УМВСУ в Тернопільській області. На день звільнення календарна вислуга років складала 20 років 07 місяців 21 день.

Після звільнення зі служби йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

У протоколі за пенсійною справою 2251 від 23.05.2012 зазначено основний розмір пенсії 50 відсотків грошового забезпечення, вислуга років 20 років 07 місяців.

Позивач вказує, що у свідоцтві про хворобу № 84 від 08.05.2012 зазначено, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ОВС України. Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Вважає, що ця обставина впливає на розмір пенсії, проте не врахована відповідачем.

Через це позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок пенсії, проте йому було відмовлено у перерахунку відсоткового значення грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Не погоджуючись з відмовою додатково нарахувати 5 % до відсоткового значення грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Також позивач у позові зауважив, що відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (з урахуванням змін, внесених Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Ухвалою суду від 07.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 07.06.2024 разом з позовною заявою та додатками надіслані відповідачу в його електронний кабінет та доставлені 07.06.2024 та 04.06.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до витягу з наказу Управління МВС України в Тернопільській області від 22.05.2012 № 111 о/с звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, з 22.05.2012 (а.с.21).

На день звільнення вислуга років в календарному обчисленні складала 20 років 07 місяців 21 день.

Підставою для звільнення вказано: рапорт позивача, висновок про звільнення, свідоцтво про хворобу від 08.05.2012 №84.

Матеріали справи місять копію свідоцтва про хворобу № 84 від 08.05.2012, виданого ОСОБА_1 Військово-лікарською комісією УМВС України в Тернопільській області, відповідно до якого отримане позивачем захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.23-24).

Після звільнення зі служби позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ в розмірі 50 % грошового забезпечення (50 % за вислугу років 20 років) (а.с.22).

02.04.2024 та 20.04.2024 позивач звертався до відповідача із заявами, зміст яких зводиться до проведення перерахунку та подальшої виплати призначеної йому пенсії за вислугу років з урахуванням додатково 5 %, внаслідок звільнення через хворобу (а.с.25-26, 28-30).

Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.2024 та 09.05.2024 позивача повідомлено про те, що підстави для зміни розміру пенсії відсутні. Зазначено, що вислуга років позивача складає 20 років, відповідно пенсія встановлена у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення (а.с.27, 31).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Суд звертає увагу, що для визначення відсотку грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення розміру пенсії 50 % чи 55 %, визначальне значення мала форма звільнення зі служби, а саме - у відставку чи у запас.

Відповідно до пункту 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення №114), звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно з пунктом «б» статті 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до пункту 65 «б» Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Зазначена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 05.02.2021 у справі №1.380.2019.000262, від 11.03.2021 у справі № 1.380.2019.002722, та від 13.04.2023 у справі №0540/6069/18-а, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом під час вирішення цього спору.

З долученого позивачем до матеріалів справи витягу з наказу Управління МВС України в Тернопільській області від 22.05.2012 № 111 о/с вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «б» Положення №114 (через хворобу) з 22.05.2012.

При цьому, на момент призначення пенсії позивачу пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII діяв в редакції Закону від 04.02.1994 № 3946-12, за змістом якої пенсії за вислугу років військовослужбовцям призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку, що розмір 55 відсотків грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я. Позивачу, який звільнений у запас та має вислугу років 20 років, правильно встановлено пенсію у розмірі 50 % грошового забезпечення.

Також суд зазначає, що Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», який вступив в законну силу 07.11.2015 (далі - Закон № 580-VIII), норми якого передбачають створення Національної поліції України, ліквідацію органів міліції та втрату чинності Закону України «Про міліцію».

Нормами Закону № 580-VIII не були поширені гарантії соціального захисту на колишніх працівників міліції та членів їх сімей, у тому числі членів сімей працівників міліції, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження служби в міліції, громадян України з числа колишніх працівників міліції, які були звільнені зі служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату, та члени їхніх сімей, осіб, які звільнені зі служби в міліції і визнані інвалідами І групи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків під час служби в міліції, або захворювання, одержаного під час проходження служби в міліції тощо.

З метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей 23.12.2015 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900-VІІІ, яким внесені зміни до Закону № 2262-XII. А саме: доповнено та змінено статтю 43, якою передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. А статтю 63 цього ж Закону доповнено частиною третьою, в якій вказано, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

За змістом пункту «а» статті 13 № 2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

З огляду на це суд зазначає, що зміни до статті 13 Закону № 2262-XII внесені згідно із Законом № 580-VIII від 02.07.2015 застосовуються до осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а відтак, необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов`язує наявність у особи права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, є звільнення у відставку за віком або за станом здоров`я, на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки позивача звільнено зі служби у запас через хворобу ще 22.05.2012, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, то відповідно до наведених вище норм законодавства він не має права на перерахунок пенсії з урахуванням 55 відсотків до грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений у запас Збройних Сил за пунктом 64 «б» (через хворобу) з 22.05.2012, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015, на позивача не розповсюджується. Таким чином, передбачені статтею 63 Закону № 2262-XII підстави для перерахунку раніше призначеної пенсії не настали.

При цьому, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, а не зміст висновку військово-лікарської комісії.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 705/7195/16-а.

Відтак, факт встановлення свідоцтвом про хворобу №4 від 08.05.2012 непридатності позивача до військової служби в мирний час, обмеженої придатності у воєнний час, а також пов`язаність захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ, жодним чином не змінює причину звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, та, в силу вимог Закону № 2262-XII, не створює законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивача та її збільшенням до 55 % відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, на переконання суду, підстави звільнення зі служби в поліції не можуть бути тими гарантіями соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, з метою відновлення яких було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в перерахунку та виплаті позивачу пенсії за вислугою років з урахуванням 5 % звільнення по хворобі, тобто в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, є правомірною, а позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, в позові слід відмовити.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 липня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.