Справа № 260/638/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/638/23 пров. № А/857/12309/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року, головуючий суддя Іванчулинець Д.В., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у прийнятті заяви на поновлення виплати пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву на поновлення пенсії позивачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що перебував на обліку в ПФУ та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII. 24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, припинилася виплата пенсії. Позивач звернувся із заявою до ГУПФУ у Закарпатській області про поновлення пенсії. Проте, відповідач повідомив про відмову у поновлені виплати пенсії, у зв`язку з неможливістю витребувати матеріали пенсійної справи з АР Крим. Позивач вважає дії відповідача протиправними, що полягають у відмові поновити виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з огляду на відсутність у пенсійного органу відомостей про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Автономної Республіки Крим, яка наразі є тимчасово окупованою територією, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оформленого листом від 19 вересня 2022 року № 3523-3776/Т-02/8-0700/22 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати раніше призначеної пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07 вересня 2022 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Закарпатській області, оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не вбачається, що позивачу припинено виплату пенсії з 2022 року, оскільки відсутні підтверджуючі документи. Атестат про припинення пенсійної виплати в органах ПФУ позивачем не наданий, з чого можна зробити висновок, що пенсія, яка виплачувалася позивачу на даний час не припинена та виплачується.

Відповідач також зазначив, що заявлена позивачем вимога не відповідає нормам законодавства України та є неналежним способом захисту прав. Водночас, вказує на те, що рішення про відмову у поновленні пенсії позивача Пенсійним фондом не приймалося, прав позивача Фондом не порушено.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого 12 травня 1996 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області. Також згідно паспорта позивача місце його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Так, згідно облікової картки офіцера запасу та військового квитка серії НОМЕР_2 позивач колишній військовослужбовець та згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 останньому призначено пенсію за вислугу років.

В підтвердження того, що позивачеві призначено пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони України, тобто у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, в матеріалах справи міститься копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Пенсійним фондом України 08 жовтня 2008 року.

Як зазначав позивач, в 2014 році відбулась анексія Автономної Республіки Крим російською федерацією та виплата пенсій державою Україна на території АР Крим припинилась.

Згідно змісту довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.12.2018 року №2106-1997, 06 грудня 2018 року позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи за Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», фактичне місце перебування якого зареєстровано у: АДРЕСА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 )

24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, припинилася виплата пенсії позивачу.

07 вересня 2022 року позивач подав заяву до ГУ ПФУ в Закарпатській області про поновлення виплати йому пенсії. Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як звернення. Листом за №3523-3776/Т-02/8-0700/22 від 19 вересня 2022 року відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії. Зокрема зазначено, що згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.12.2018 року № 206-1997 та копії паспорту позивача зареєстроване місце проживання останнього АДРЕСА_1 . У відповідності до Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 234 від 02 липня 2014 року зазначено, що виплату пенсії позивачу можливо проводити за наявності паперової пенсійної справи та атестату про останній місяць виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії. Наразі, провести процедуру витребування пенсійної справи позивача від російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що позивач не отримує відповідних нарахувань на території російської федерації шляхом надсилання інформаційних запитів про нарахування або відсутність отримання ОСОБА_1 соціальних виплат відповідно до російського законодавства немає можливості.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу виключно з підстав неможливості отримання пенсійної справи та відомостей від рф, є протиправними, та таким що порушує його право на соціальний захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон № 2262-XII) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 11 вказаного Закону, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно статті 52 Закону №2262-ХІІ, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із ст. 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22.11.2014 року, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

За правилами частини першої статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №1706-VII, внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду рф або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у рф визначає Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №234 від 02.06.2014 року (далі - Порядок № 234).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 2 Порядку №234, пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - територіальні органи).

Згідно частини першої статті 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 року у справі №243/5451/17 зазначив, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що призначення та поновлення виплати пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Апеляційний суд звертає увагу, що на час звернення до пенсійного органу позивач не проживав на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а тому до нього не застосовується ч.1, 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII та прийнятий на її виконання Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234.

Відповідно, не застосовується і пункт 4 Порядку №234, яким визначено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації; виплата пенсії після надходження-пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 320/424/23.

Крім того, обов`язок щодо з`ясування всіх обставин для призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії особам, в тому числі, витребування паперової пенсійної справи та інших необхідних відомостей, покладається саме на орган Пенсійного фонду, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 308/3864/17

Колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що наведені відповідачем обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у поновленні виплати пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII, з огляду на відсутність у пенсійного органу відомостей про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення АР Крим, порушує право на соціальний захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі №260/638/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич