Справа № 638/18095/23
Суддя: Смирнов В. А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/40/24
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді Смирнова В.А.

за участю: секретаря судового засідання Каркан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить скасувати постанову серії ЕАТ №8062355 від 02 листопада 2023 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Горбачовим, скасувати рішення від 16 листопада 2023 року щодо залишення без змін постанови серії ЕАТ №8062355 від 02 листопада 2023 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Горбачовим та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишено без руху. Встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На усунення недоліків позивач надав позов з усуненими недоліками.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 січня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Суд вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 , з`явився, адміністративнй позов просив задовольнити посилаючись на підстави зазначені в позові.

Представник Департаменту патрульної поліції в судові засідання, призначені на 12 березня 2024 року та 09 травня 2024 року ОСОБА_2 зявлялася, просила суд відмовити в задоволенні адміністратівного позову. В судове засідання, призначене на 01 липня 2024 року представник Департаменту патрульної поліції не з`явилася про судове засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомила. Також надали Відзив, в якому просили відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАПмають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

02 листопада 2023 року на блокпосту розташованому у АДРЕСА_1 екіпажем патрульної поліції було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, д.н.3. НОМЕР_1 , під керуванням позивача - ОСОБА_1 .

Позивач вказує про те, що він зупинився та на вимогу поліцейського пред?явив посвідку на постійне проживання на ім?я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , з відміткою міста проживання та реєстрації з адресою: АДРЕСА_2 , а потім посвідчення водія «RUS» ВОДИТЕЛЬСКОЕ УДОСТОВЕРЕНИЕ N? НОМЕР_4 категорії В,С, видане 21.07.1993 строк дії до 26.04.2023.

До позовної заяви позивачем додано копію посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 05.10.2016, орган що видав 6301, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Також позивачем до позовної заяви додано копію посвідчення водія «RUS» категорії В,С, видане іноземною державою 26.04.2013, № НОМЕР_4.

Матеріалами справи підтверджується та не оспорюється позивачем, що він є громадянином Російської Федерації та має водійське посвідчення міжнародного зразка № НОМЕР_4 , видане ГИБДД 4608 Курська область, Російська Федерація, 26.04.2013 року, строком дії до 26.04.2023 року.

Позивач постійно зареєстрований і проживає в Україні з 2015 року, а в установленому законом порядку 05.10.2016 отримав дозвіл на постійне місце проживання в Україні, що підтверджується наданою Посвідкою, отже з цього часу термін дії його водійського посвідчення, отриманого в Російський Федерації, тривав протягом 60 днів, після чого підлягав обміну.

Вказаний термін сплинув 05.12.2016 (враховуючи, що 04.12.2016 є вихідний день - неділя), у зв?язку з чим, відповідно до діючих нормативних актів, водійське посвідчення ОСОБА_3 міжнародного зразка № НОМЕР_4 , видане ГИБДД 4608 Курська область, Російська Федерація, 26.04.2013 року, строком дії до 26.04.2023 року, є недійсним на території України.

Порядок дорожнього руху на території україни, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують

ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУПАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення на сат неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зауважує відповідач, відповідно до Постанови КМУ 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», а саме п. 30 - посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після нього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Тобто, на думку відповідача у позивача з моменту отримання посвідки на постійне проживання в Україні виник обов`язок замінити посвідчення водія російської федерації, що він на момент зупинки транспортного засобу не зробив, а тому Інспектор дійшов висновку, що водій немає права керування транспортними засобами. Внаслідок чого позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Щодо безумовного обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені документи вказано у постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, адміністративне провадження № К/9901/17925/18.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення) яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення визначено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Пунктом 30 цього Положення встановлено, що особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Посвідченням водія іноземної держави вважається також посвідчення водія з розпізнавальним знаком "SU" (СРСР), видане в республіках колишнього Союзу РСР. Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку.

Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на національне посвідчення водія, а також видача їм національних посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться.

Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, особа, яка має постійне місце проживання на території України, має право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст. 8 КАС України).

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським були дотримані, так як у матеріалах справи наявні докази вчинення позивачем правопорушення. За таких умов, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 121 КУпАП, повністю доведений.

Оскільки, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином доведена, твердження позивача повністю спростовані матеріалами справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ЗУ «Про дорожній рух», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст Рішення складено 05 липня 2024 року.

Суддя В.А. Смирнов