Справа № 420/5243/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/5243/24

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 08.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУПФ) та просив:

-визнати протиправною відмову ГУПФ щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період його строкової військової служби в лавах радянської армії з 03.11.1974 по 16.12.1977, що становить 3 роки 1 місяць 13 днів, половину строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, період роботи на посаді слідчого МВС з 01.09.1982р. по 10.04.1990р., що становить 7 років 7 місяців 9 днів;

- зобов`язати ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період його строкової військової служби в лавах радянської армії з 03.11.1974р. по 16.12.1977р., що становить 3 роки 1 місяць 13 днів, половину строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, період роботи на посаді слідчого МВС з 01.09.1982р. по 10.04.1990р., що становить 7 років 7 місяців 9 днів;

- визнати протиправною відмову ГУПФ щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 20.02.2021р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 20.02.2020р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ГУПФ щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період його строкової військової служби в лавах радянської армії з 03.11.1974р. по 16.12.1977р., що становить 3 роки 1 місяць 13 днів, період роботи на посаді слідчого МВС з 01.09.1982р. по 10.04.1990р., що становить 7 років 7 місяців 9 днів;

Зобов`язано ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період його строкової військової служби в лавах радянської армії з 03.11.1974р. по 16.12.1977р., що становить 3 роки 1 місяць 13 днів, період роботи на посаді слідчого МВС з 01.09.1982р. по 10.04.1990р., що становить 7 років 7 місяців 9 днів.

Визнано протиправною відмову ГУПФ щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 20.02.2021р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із розміру суддівської винагороди з урахуванням повного суддівського стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови, а саме: не зарахування до стажу роботи половини строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим позивач просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у цій частині.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУПФ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 20.02.2021р.

До заяви про призначення пенсії позивач надав розрахунок стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років та додаткової відпустки (копія додається), згідно з яким він:

з 03.11.1974р. по 16.12.1977р. проходив службу в лавах Радянської Армії;

з 01.09.1978р. по 10.04.1990р. служив в органах МВС України в Херсонській області;

з 09.04.1990р. по 21.03.2016р. працював суддею Суворовського районного суду м.Херсона;

з 22.03.2016р. по 19.02.2021р. займав посаду судді Херсонського міського суду Херсонської області.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.02.2021р. складав 97112,40 грн (138732,00 грн (грошове утримання судді) х 70% (за 30 роки 10 місяців 11 днів стажу роботи на посаді судді)).

15 грудня 2023 року позивач звернувся до ГУПФ із заявою про здійснення перерахунку призначеного довічного грошового утримання судді у відставці та зарахувати спірні періоди до стажу роботи на посаді судді.

03.01.2024р. відповідач листом №85-10071/C-02/8-2100/24 відмовив у задоволенні заяви позивача зазначивши, що за документами електронної пенсійної справи, до стажу судді зараховано період з 10.04.1990р. по 19.02.2021р., стаж становить 30 років 10 місяців 11 днів. склав 70%. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від грошового утримання судді (50% + 10 років + 2% ). Зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду навчання та проходження строкової військової служби не передбачено чинним законодавством.

Вважаючи, що при розрахунку стажу на посаді судді під час призначення довічного грошового утримання територіальним органом Пенсійного фонду України безпідставно не зараховано період його строкової військової служби в лавах радянської армії з 03.11.1974р. по 16.12.1977р., що становить 3 роки 1 місяць 13 днів, половину строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, період роботи на посаді слідчого МВС з 01.09.1982р. по 10.04.1990р., що становить 7 років 7 місяців 9 днів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 , підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, періоди роботи на посадах слідчого.

Разом з тим, суд зазначив, що навчальний заклад, де навчався позивач - Вища слідча школа МВС СРСР (м.Волгоград) не відноситься до шкіл Міністерства внутрішніх справ України чи Міністерства внутрішніх справ Української РСР. Натомість, Закон «України «Про міліцію» у першій та наступній редакціях прирівнював до проходження військової служби саме навчання у школах Міністерства внутрішніх справ Української РСР та Міністерства внутрішніх справ України. Зважаючи на викладене, період навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська вища слідча школа МВС СРСР не підлягає зарахуванню до стажу судді.

Суд також зазначив, що похідні позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови ГУПФ щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 20.02.2021р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язання ГУПФ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 20.02.2020р. підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною відмови ГУПФ щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 20.02.2021р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру суддівської винагороди з урахуванням повного суддівського стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів часткового погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що частково відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На час виходу позивача у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі за текстом Закон №1402).

Частинами 2, 3 статті 142 Закону №1402 передбачено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону №1402 встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З огляду на абзац 4 пункту 34 розділу ХХ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню законодавчі норми, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Як вбачається з матеріалів справи, на час призначення позивача суддею діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ (далі за текстом Закон №2862).

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Окрім того, на час призначення позивача на посаду судді діяв Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 р. №584/95.

Статтею 1 зазначеного Указу встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з абз.2 п.31 Постанови КМУ від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що законодавством, яке діяло на час призначення позивача на посаду судді, передбачалося право на зарахування до стажу, який дає право на відставку за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 р. у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 р. у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 р. у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 р. у справі №559/512/17, від 29.04.2020 р. у справі №426/12415/16-а, від 31.03.2021 р. №235/7316/16-а.

Крім того, відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862 підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання, періоди роботи на посадах слідчого.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.11.2020 р. у справі №243/4501/17, від 31.03.2021 у справі №419/356/17, від 23.06.2022 р., від 24.09.2020 р. у справі №515/709/17, від 13.02.2020 р. у справі №592/5433/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, періоди роботи на посадах слідчого.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції в частині не зарахування до стажу роботи половини строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978 по 24.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів".

Крім цього, відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Також, на час набрання чинності Законом №2453-VI (30 липня 2010 року) діяла Постанова КМУ від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку, належить враховувати, крім роботи на посаді судді, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців 11 днів).

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року по справі №592/5433/17, касаційний суд дійшов висновку про належність зарахування періоду навчання у Волгоградській Вищій слідчій школі МВС СРСР до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду 1-ї інстанції в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи половини строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів, у зв`язку з чим рішення суду 1-ї інстанції у цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення частини позовних вимог, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню у відповідній частині, з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

В іншій частині суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог про зарахування до стажу роботи позивача половини строку навчання за денною формою скасувати.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978р. по 24.07.1982р., що становить 1 рік 11 місяців 11 днів.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у Волгоградській вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1978 по 24.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців 11 днів.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук