Справа № 490/5499/24
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/5499/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Вишневського А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаїв справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування,

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 , у якому позивач просить продовжити строк затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців для забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обгрунтування позову посилаються на те, що УДМС у Миколаївській області прийнято рішення про видворення за межі території України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням усіх обставин, відносно відповідача складено протокол про адміністративне затримання від 03.01.2024 року ММК 000060 з метою забезпечення його видворення за межі території України.

УДМС у Миколаївській області звернулось до Центрального районного суду міста Миколаєва з адміністративним позовом про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 .

Рішенням Центрального районного суду мста Миколаєва від 05.01.2024 року по справі № 490/76/24 затримано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

З моменту затримання та поміщення до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» (далі ПТПІ) відповідача, ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області вжито всіх можливих заходів для забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами.

Для забезпечення виконання вищезазначених рішень ВОЗНМРВ УДМС в Миколаївській області безпосередньо та у взаємодії зі співробітника ПТПІ неодноразово проведено розмову/опитування з ОСОБА_2 щодо наявності коштів чи осіб які б посприяли у придбанні квитка до його країни походження та забезпечили коштами для транзиту територією іншої країни. За результатами проведених опитувань встановлено про відсутність такої можливості зі сторони третіх осіб.

Також встановлено, що іноземець виявляє неабиякий супротив щодо свого примусового видворення, аргументуючи це тим, що на території України в нього є цивільна дружина, яка потребує догляду, та неповнолітня донька.

Враховуючи, що 05.07.2024 року закінчується строк затримання та перебування в ПТПІ громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України, на підставі ч. 11, ч. 12 ст. 289 КАСУ, ініціюють питання щодо продовження строку затримання іноземця.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 02 липня 2024 року на 15 год. 00 хв. в режимі відеоконференції. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції покладено на ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС»

На початку судового засідання відповідач ОСОБА_2 заявиви клопоатння про забезпечення його права на правову домогу шляхом призначення судом адвоката за рахунок безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання .

Ухвалою суду від 02.07.2024 року надано доручення Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення представництва інтересів відповідача - громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

04.07.2024 року представником відповідача адвокатом Вишневським А.А. надано відзив на позов , в якому просить у позові відмовити в повному обсязі. Зазначає, що суди апеляційної інстанції вказують на те, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечений примусовою видворення слід встановити одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з бокуіноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації зкраїни його походження. Прикладом цьому е постанова Другого апеляційногоадміністративного суду по справі №554/447/19 від 26.03.2019року та постанова П`ятого Апеляційного адміністративного суду по справі №743/106/19 від 14.03.2019 року. В той же час Позивач не надав докази що Відповідач ухилявся від ідентифікації.

Звертає увагу суду на норми міжнародного права та практику ЄСПЛ та зазначає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Частиною 13 ст.289 КАС України регламентовано дві умови, наявність двох з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців), а саме:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

При цьому зазначений перелік умов є вичерпним (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 року в справі № 743/1046/20 ).

Як вбачається з матеріалів справи, особа відповідача ідентифікована позивачем.

Тобто, позивачем не наведено підстав, за наявності яких можливе продовження строку затримання відповідача в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У судовому засіданні 04.07.2024 року представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з виклдаених в ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 , розуміючи суть адміністративного позову, проти його задоволення заперечив. Суду пояснив, що просить звільнити його, щоб він мав можливість забезпечувати свою єдину доньку та цивільну дружину, які без його підтримки залишилися без засобів до існування. Визнав, що за час перебування в ПТПІ йому пропонували кошти на придбання квитка та перетин кордону, але він відмовлявся відж цих коштів, адже не бажає покидати територію україни, якщо б у нього були гроші, то він віддав би їх доньці , а не купував білети для виїзду за межжі України. Щодо обставин його незаконного перебування на території України суду пояснив, що у нього ніколи не було достатньо коштів для оформлення легальних документів для проживання в Україні, з рішенням про своє примусове видворення не згоден, але адвокат просить з нього" мішок грошей" за це, яких у нього немає. При цьому підтвердив, що категорично заперечує проти свого видворення та не збирається виїзджати за межі України та повертатися до Таджикистану.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у хзадволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів неможливості видворення іноземця за ці 6 місяців, а відсутність коштів на придбання квитка не є обгрунтованою причиною - адже рішення про його примусове видворення прийнято державою, отже держава і повинна його реалізувати.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 01 вересня 2021 року відповідача примусово повернуто до країни походження або третьої країни та зобов`язано ОСОБА_2 покинути територію України у термін до 30 вересня 2021 року. З цим рішенням відповідач ознайомився, про що свідчить його підпис на тексті рішення.

Однак, це рішення відповідачем виконано не було, ОСОБА_2 залишився проживати на території України, неодноразово був притягунтий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 203 КУпАП.

Рішенням Державної міграційної служби в Миколаївській області від 03 січня 2024 року вирішено помістити ОСОБА_2 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» на 72 години.

Рішенням Державної міграційної служби в Миколаївській області від 03 січня 2024 року вирішено видворити з України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду мста Миколаєва від 05.01.2024 року по справі № 490/76/24 затримано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

З матеріалів справи вбачається, що моменту затримання та поміщення до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» (далі ПТПІ) громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 - для забезпечення виконання вищезазначених рішень ВОЗНМРВ УДМС в Миколаївській області безпосередньо та у взаємодії зі співробітника ПТПІ неодноразово проведено розмову/опитування з відповідачем щодо наявності коштів чи осіб які б посприяли у придбанні квитка до його країни походження та забезпечили коштами для транзиту територією іншої країни. За результатами проведених опитувань встановлено про відсутність такої можливості зі сторони третіх осіб.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , що він підтвердив і під час надання пояснень в судовому засіданні, вбачається, що він категорично не погоджується з примусовим видворенням за межі України, виявляє реальний супротив щодо свого примусового видворення. При цьому яким чином він буде намагатися легалізувати своє перебування та проживання в Україні не може пояснити.

Враховуючи наказ від 27.10.2023 року № 245, в Управління є можливість використання коштів загального фонду державного бюджету на примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України авіаційним транспортом, проте для забезпечення проїзду територією іншої країни, необхідні транзитні кошти, що ускладнює процес забезпечення процедури примусового видворення іноземців. Зазначене питання порушене в листі до ДСІОБГ ДМС за № 4801.6/1735-24 від 06.02.2024 року.

Для вирішення зазначеної проблематики, ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області направлено листи до ГО «Діаспора Таджиків «Вахдат»» (№ 4801.6-1700/48.2-24 від 13.03.2024 року) та Посольства Республіки Таджикистан в Україні (4801.6-1938/48.2-24 від 25.03.2024 року).

ГО «Діаспора Таджиків «Вахдат»» не здійснено дій щодо сприяння зі своєї сторони у придбанні квитка та наданні необхідної суми для транзиту.

За дорученням Управління, співробітником Новоодеського сектору УДМС у Миколаївській областіздійснено виїзд на місце проживання цивільної дружини Гірич/ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки іноземця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 та відібрано пояснення, за результатами яких встановлено, що вони дійсно перебувають у цивільному шлюбі, мають спільну доньку та іноземець їх постійно фінансово забезпечував, з 2005 року по 2011 рік разом проживали в м. Миколаєві, проте в 2011 році цивільна донька з донькою переїхали до м. Нова Одеса, а іноземець проживав до поміщення в ПТПІ у м. Миколаєві, постійно спілкуються в телефонному режимі та нещодавно відвідували його в ПТПІ. Фізично стан цивільної дружини можна оцінити, як стан здорової людини, психічно - як особи, що усвідомлювала та розуміла зміст питань, які їй ставили і адекватно на них відповідала.

За дорученням Управління, співробітником Інгульського відділу у місті Миколаєві УДМС у Миколаївській області здійснено виїзд на місця ймовірного проживання іноземця, за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та відібрано пояснення у власників квартир та їх сусідів, за результатами яких встановлено, що особи з такими установчими даними вони не знають, власники за двома адресами знаходяться за межами території України та, наразі будинки зачинені і там ніхто не проживає.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.(Частина одинадцята статті 289 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2813-IX від 01.12.2022)

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 по справі № 743/277/18 зазначив, що «Продовження утримання осіб в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні іноземців або осіб без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України на час апеляційного оскарження судових рішень у справах за адміністративними позовами з приводу затримання або продовження затримання іноземців або осіб без громадянства, для чого не потрібне судове рішення і таке утримання таких осіб є законним в розумінні статті 29 Конституції України та пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Також, Верховний Суд в постанові від 27.02.2020 по справі № 585/2811/19 зазначив, що «Затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судами фактичні обставини, є цілком виправданими та належними, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. Затримання до закінчення проведення процедури видворення, в тому числі для належної ідентифікації особи, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин».

Продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (відповідно до ч. 13. ст. 289 КАС України, редакція від 19.04.2023).

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що у випадку неможливості забезпечення примусового видворення, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подання відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Суд констатує, що питання доцільності затримання ОСОБА_2 було досліджено при розгляді справі 490/76/24 , яке відповідач не оскаржувавв.

Як вбачається з вказаного рішення суду, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2019 року без наявності законних підстав перебував на території України. Крім того, відповідач не виконав рішення від 01 вересня 2021 року та не залишив територію України, продовжив проживати на її території. Суд взяв до уваги, що рішенням Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 03 січня 2024 року вирішено примусово видворити з України відповідача.

Суд прийшов до висновку, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення чи чинити перешкоди у його виконанні, за такого, відповідача ОСОБА_2 слід затримати з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

З аналізу ст.289 КАС України слідує, що продовження строку утримання особи в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства може бути лише при існуванні однієї з підстав: - наявність передбачених ч.13 ст.289 КАС України умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у визначений ч.11 вказаної статті Кодексу строк (шість місяців); -неможливість прийняти рішення за заявою про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно має намір ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, з жодними заявами про визнання себе особою, яка потребує додаткового захисту - не звертався. .

Також з наданих позивачем доказів суд встановлює, що на даний час ГУ ДМС в Миколаївській області не одержано коштів, що дозволяють забезпечити ОСОБА_6 перетин державного кордону України. Вищевказане не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та продовження строку затримання Республіки Таджикистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень Розділу VІІІ. Порядок відшкодування витрат, пов`язаних із примусовим видворенням іноземців Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства , затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 № 38/77) - відповідно до статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законодавством порядку. Якщо зазначені іноземці не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних з їх видворенням за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

До кошторису витрат, необхідних для виконання рішення про примусове видворення іноземця, включається вартість: проїзних квитків для іноземця та осіб, які його супроводжують; послуг з утримання іноземця в ПТПІ; послуг з ідентифікації особи; послуг з оформлення документів та вчинення інших дій, пов`язаних із примусовим видворенням, тощо.

У разі відмови іноземця відшкодувати витрати, необхідні для виконання рішення про його примусове видворення за межі України, відповідні кошти можуть бути стягнуті з нього в судовому порядку.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23. Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу.

В свою чергу, з моменту поміщення відповідача до ПТПІ, міграційний орган звертався до Департаменту у справах іноземців та осбі без громадянстьва ДМС України, націоанльних громадських організацій, Посольства Республіки Таджикістан в Україні з приводу сприяння у організації видворення відповідача, що підтверджується наданими листами, відповді на які наразі не надано.

Таким чином на даний час міграційний орган вживає послідовних та активних дій задля забезпечення видворення за межі території України, в той час як відповідач відмовляється самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України .

Враховуючи наведене, а також вчинення позивачем активних дій у ( що є прямим обов`язком посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів відповідно до вищевказаної інструкції) - відсутні перешкоди позивачу у стислі строки повторно звернутися до відповідних державних установ щодо надання коштів фонду державного бюджету, а тому суд вважає, що наразі достатнім строком для продовження затримання буде один місяць та 10 днів, який за необхідності може бути продовжений.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 229, 242, 244, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання на один місяць та 10 днів , а саме по 14 серпня 2024 року громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні- для забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Повний текст рішення суду складено 04.07.2024 року.

Суддя О.А. Гуденко