Справа № 400/15388/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/15388/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів - Градовського Ю.М.., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря Алексєєвої Н.М.

представника ГУ ПФУ в Миколаївський області - Черепіна С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі за розглядом апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївський області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 12.12.2023 № 421-О про його звільнення;

- зобов`язати поновити на посаді головного спеціаліста ГУ ПФУ в Миколаївський області з дати звільнення - з 01.03.2023;

- стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2023 до дня поновлення на роботі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУ ПФУ в Миколаївський області від 12.12.2023 №421-О «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » та зобов`язав поновити його на посаді головного спеціаліста ГУ ПФУ в Миколаївський області, з дати звільнення - з 01.03.2023.

Суд також стягнув з ГУ ПФУ в Миколаївський області користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2023 до 24.04.2024 в розмірі 96 031,04 грн.

Окрім того, суд першої інстанції допустив негайне виконання рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста ГУ ПФУ в Миколаївській області з 01.03.2023 та стягнення з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах одного місяця.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївський області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївський області, покликаючись на статтю 41 Закону № 889-VІІІ зазначило, що переведення на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, здійснюється лише за згодою державного службовця.

Водночас, за твердженням скаржника, ОСОБА_1 не виявив бажання обійняти будь-яку з запропонованих посад в ГУ ПФУ в Миколаївський області і не наполягав на поновленні його на попередній посаді.

Скаржник вважає, що суд під час прийняття рішення, не врахував той факт, що роботодавець пропонував ОСОБА_1 поновлення на роботі із зайняттям однієї із запропонованих посад, але така пропозиція останнім проігнорована.

З наведеного скаржник, робить висновок, що ОСОБА_1 не виявляв бажання бути поновленим на роботі, а навпаки бажав розгляду його заяви про звільнення та припинення трудових відносин з ГУ ПФУ в Миколаївський області.

Також в апеляційній скарзі скаржник указує, що оскаржуване судове рішення ГУ ПФУ в Миколаївський області виконано, шляхом прийняття наказу № 111-О від 26.04.2024 «Про поновлення на посаду ОСОБА_1 ».

Водночас, як відзначає скаржник 27.04.2024 ОСОБА_1 подав до ГУ ПФУ в Миколаївський області заяву про звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України у зв`язку з тим, що роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного договору.

Отже, як припускає скаржник, основним бажанням ОСОБА_1 є саме звільнення з роботи, а не поновлення на ній.

Скаржник вважає, що метою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є отримання державних коштів за час вимушеного прогулу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишено без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2024 року залишено без змін.

28 червня 2024 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі №400/15388/23 стосовно вчинення з боку ГУ ПФУ у Миколаївській області порушень чинного законодавства.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що всупереч положень Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, у відповідь на його заяви від 16.01.2023 про звільнення та від 06.12.2023 про поновлення на роботі, ГУ ПФУ в Миколаївський області не прийняло своєчасно за результатами розгляду таких заяв розпорядчі документи.

На думку ОСОБА_1 , якби ГУ ПФУ у Миколаївській області відповідно до Правил діловодства видало наказ про відмову задоволенні його заяви про звільнення від 16.01.2023, воно неспроможне було без урахування його волевиявлення видати наказ від 12.12.2023 року №421-О, який є предметом даного судового оскарження.

Аналогічна є ситуація, як вважає ОСОБА_1 склалася з розглядом його заяви про поновлення на роботі від 06.12.2023, адже вона не розглянута у спосіб, передбачений Правилами діловодства.

Себто заявник вважає, що відповідно до Правил діловодства відповідач повинен був або видати наказ про відмову у поновленні його на роботі на підставі заяви від 06.12.2023, або обґрунтовано викласти підстави для такої відмови також у наказі.

На переконання заявника таке ставлення ГУ ПФУ в Миколаївський області до законодавства та Правил діловодства, використовується останнім для здійснення протиправних дій та різноманітних маніпуляцій під час вирішення кадрових питань.

Також ОСОБА_1 у своєму клопотанні звертає увагу на окрему ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі № 400/2564/23, в якій звернено увагу Пенсійного фонду України на порушення трудового законодавства у діях ГУ ПФУ у Миколаївській області. Проте, на його погляд відповідних висновків ГУ ПФУ у Миколаївській області не зробило.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Представник ГУ ПФУ у Миколаївській області заперечувала проти задоволення клопотання про постановлення окремої ухвали, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконане своєчасне, також за твердженням представниці, своєчасно була розглянута заява ОСОБА_1 від27.04.2024 про його звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України у зв`язку з тим, що роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного договору.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи сторін щодо заявленого клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Питання прийняття окремої ухвали суду регулюються статтею 249 КАС України.

Стаття 324 КАС України визначає, що суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно до частини 3, 4 статті 249 КАС України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Тож, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Водночас, слід зазначити, що реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналізуючи доводи клопотання про постановлення окремої ухвали, колегія суддів установила, що вони стосуються, в тому числі і неприйняття ГУ ПФУ у Миколаївській області відповідного наказу щодо вирішення заяви ОСОБА_1 від 16.01.2023 про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України.

Поряд з цим, як обґрунтовано зазначає заявник, існує окрема ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі № 400/2564/23, де даним обставинам вже надавалася правова оцінка.

Так, в цій ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що ГУ ПФУ в Миколаївській області свідомо ухиляється від покладеного на нього чинним законодавством обов`язку розглянути, у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 16.01.2023 про звільнення з 01.03.2023 на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України.

На переконання суду апеляційної інстанції, це свідчить про неналежний рівень виконавчої дисципліни в територіальному органі Пенсійного фонду України.

За таких умов, слід зазначити, що на встановлені порушення законодавства, з боку ГУ ПФУ у Миколаївській області, щодо неналежного розгляду згаданої вище заяви ОСОБА_1 від 16.01.2023, суд відреагував, прийнявши окрему ухвалу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування, з цього приводу, заходів реагування щодо порушення норм законодавства про працю.

Розглядаючи питання чи є підстави для постановлення окремої ухвали стосовно того, що ГУ ПФУ у Миколаївській області не прийняло наказ про поновлення або про відмову в поновленні ОСОБА_1 на посаді, з якою його було звільнено, на підставі його заяви від 06.12.2023, колегія суддів установила наступне.

Приписи статті 235 КЗпП України визначають, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 до наказів з кадрових питань належать накази про:

прийняття на роботу (призначення на посаду);

переведення (переміщення) на іншу посаду (роботу);

звільнення (припинення трудового договору);

сумісництво;

зміну біографічних даних (прізвища, імені тощо);

заохочення (нагородження, преміювання);

накладення дисциплінарного стягнення;

надання матеріальної допомоги;

надання відпусток.

Варто відзначити, що даний перелік є вичерпним.

Отже, за такого правового регулювання, у роботодавця відсутні повноваження приймати наказ про поновлення працівника на роботі за власною ініціативою, без рішення органу, який розглядає трудовий спір.

Колегія суддів вважає, що заявлене позивачем клопотання не містить достатнього обґрунтування, яке б давало підстави для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали, а той факт що суд визнав протиправним та скасував оскаржуваний наказ про звільнення позивача, не може бути сам по собі підставою для постановлення окремої ухвали.

На думку колегії суддів, порушень закону, пов`язаних з предметом даної справи, про які належить інформувати компетентні органи, уповноважені на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями: 249, 310, 321, 328, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі № 400/15388/23.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 04.07.2024.