Справа № 140/12663/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/12663/23 пров. № А/857/934/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Носа С. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Луцьку суддею Денисюком Р. С.) у справі № 140/12663/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області (далі - Відділ) та просив скасувати постанову від 17.04.2023 № 357170.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки 23.03.2023 дотримання вимог про автомобільний транспорт при здійснення перевезень пасажирів автомобілем MERCEDES BENZ р. н. НОМЕР_1 було виявлено відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі акта перевірки та долучених до нього документів оскаржуваною постановою до позивача відповідно до Закону України Про автомобільний транспорт було застосовано адміністративно господарський штраф в сумі 17 000 грн.

Позивач не погоджується із цією постановою та вважає її протиправною. Вказує на те, що під час проведення перевірки ним заявлялося інспекторам, що у цьому випадку здійснювалися не регулярні пасажирські перевезення, а регулярні спеціальні перевезення відповідно до паспорту маршруту. При перевірці та при розгляді справи відповідачу було надано повний пакет документів, визначений нормами цієї статті для здійснення спеціальних перевезень, що засвідчує відсутність допущеного ним порушення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Державна служба України з безпеки на транспорті (далі також - Укртрансбезпека), яка вважає, що рішення суду першої інстанції не враховує всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач є власником транспортного засобу, яким здійснювалися пасажирські перевезення, тому саме до нього застосовано адміністративно-господарський штраф. Крім того зазначає, що посадові особи Укртансбезпеки після надходження звернення ОСОБА_2 23.03.2023 провели рейдову перевірку щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, у ході якого виявлено, що транспортним засобом марки MERCEDES BENZ р. н. НОМЕР_2 , який належить позивачу, надавалися послуги регулярного перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутності на момент перевірки схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду. Виявлені порушення були належним чином зафіксовані в акті перевірки.

Вказує на те, що документи, визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», повинні бути наявні під час здійснення перевезення пасажирів по маршруту, а не по факту їх наявності. Зауважує, з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, що в цьому випадку позивач здійснював не спеціальні перевезення, а саме регулярні. У перевізника був відсутній список пасажирів для виконання спеціальних регулярних перевезень, а транспортний засіб оформлений для здійснення саме регулярних пасажирських перевезень. Зазначають, що виданий позивачу паспорт маршруту втратив чинність.

Звертає увагу на те, що і в акті перевірки, і в постанові викладено суть допущеного позивачем порушення та посилання на нормативний акт, який порушено, а розмір застосованого адміністративно-господарського штрафу визначено відповідно до ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2023 на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло звернення громадянки ОСОБА_3 про перевірку перевізника ОСОБА_1 , що виконує перевезення по маршруту «Львів - Шацьк» (а. с. 103).

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області 23.03.2023 на підставі направлення на проведення перевірки від 16.03.2023 (а. с. 100) та щотижневого графіка (а. с. 101) на автодорозі М07 Київ Ковель-Ягодин 488 км проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт № 333917 (а. с. 10).

Актом зафіксовано порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення регулярних пасажирських перевезень по маршруту «Львів Пансіонат «Шацькі озера» на момент перевірки відсутні: схема маршруту, розклад руху автобуса, таблиця вартості проїзду.

ОСОБА_1 в акті перевірки вказав, що з порушенням не згідний, оскільки ці документи передбачені для регулярних пасажирських перевезень, а він здійснював регулярні спеціальні перевезення згідно паспорту маршруту.

Відповідачем 28.03.2023 підприємцю рекомендованим листом направлено повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 17.04.2023 за адресою: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3, поверх 4 (а. с. 15).

17.04.2023 начальник Відділу державного нагляду ( контролю) у Волинській області, за результатами розгляду справи виніс постанову № 357170, якою до ФОП ОСОБА_1 за виконання регулярних перевезень пасажирів без документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000 грн (а. с. 17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказував, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Крім того суд зазначав, що твердження відповідача про те, що під час проведення перевірки 23.03.2023 ОСОБА_1 здійснював регулярні пасажирські перевезення і в нього при цьому були відсутні документи, визначені статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що саме такий вид перевезення ним здійснювався.

На думку суду першої інстанції, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки від 23.03.2023 № 3333917 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» обумовлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Аналіз положень статті 39 Закону № 2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Так, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 № 278 затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок № 278).

Цей Порядок встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та працівникам уповноважених підрозділів Національної поліції України (пункт 1.4 Порядку № 278).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 278 паспорт маршруту, окрім іншого, включає:

- схему маршруту;

- копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;

- таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень).

З наведеного видно, що автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити транспортний засіб, який здійснює регулярні пасажирські перевезення, зокрема схемою маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, які мають бути у водія з собою.

Згідно абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як уже встановлено судом, актом зафіксовано порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення регулярних пасажирських перевезень по маршруту «Львів Пансіонат «Шацькі озера» на момент перевірки відсутні: схема маршруту, розклад руху автобуса, таблиця вартості проїзду.

Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом, посадова особа Відділу державного контролю (нагляду) у Рівненській області склала постанову від 15.12.2022 № 347337, у якій міститься інформація про вчинене порушення та визначений адміністративно-господарський штраф, застосований у відповідності із частиною 1 абзацом 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до позивача.

Разом з тим, як стверджує позивач, він не здійснює пасажирських перевезень, а він здійснював регулярні спеціальні перевезення згідно паспорту маршруту.

Щодо наведеного, колегія суддів зазначає таке.

Як видно із долучених до справи доказів, у позивача є паспорт міжміського автомобільного маршруту регулярних спеціальних перевезень за маршрутом Пансіонат «Шацькі озера» - Львів» від 2011 року (а. с. 28 - 42).

Договір № 1 від 01.01.2011 (який неодноразово продовжувався) із ФОП ОСОБА_4 по організації перевезення туристів згідно заявки замовника за маршрутом Пансіонат «Шацькі озера» - Львів» (а. с. 43 - 46).

У дорожньому листі № 000320 від 23.03.2023 по маршруту Пансіонат «Шацькі озера»- Львів», вказано що це спеціальні перевезення (а. с. 47 - 49). Також на момент проведення перевірки у перевізника був наявний список пасажирів для здійснення регулярних спеціальних перевезень на замовлення ФОП ОСОБА_4 (а. с. 115).

Наявність вказаних документів свідчать про те, що позивачем під час проведення перевірки здійснювалось спеціальне перевезення пасажирів, а не регулярні пасажирські перевезення, як про це стверджує відповідач.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що враховуючи те, шо позивач в акті перевірки № 333917 від 23 березня 2023 вказував на те, що інспектором невірно вказано вид перевезень, відповідач при притягненні особи до відповідальності повинен був встановити ці обставини справи та довести, що особа саме здійснювала такий вид перевезення про який зазначено в акті перевірки та в постанові про застосування адміністративно господарської санкції, проте не здійснив цього.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність на транспортному засобі трафарету із написом «Шацьк» ніяким чином не свідчить про здійснення регулярних пасажирських перевезень, а посилання представника відповідача на те, що всупереч вимогам пункту 49 Правил у позивача під час перевезення був відсутній трафарет із написом «Спеціальні перевезення» та те, що строк дії паспорту маршруту закінчився, невиконання умов договору № 1 від 2011 року судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Як вже зазначалось вище, в акті перевірки і при розгляді справи не фіксувались порушення, допущені при здійсненні позивачем регулярних спеціальних перевезень та особа за їх порушення до відповідальності не притягувалась.

Відтак, оцінка вказаних доказів виходить за межі предмету спірних правовідносин у даній справи.

Ознакою здійснення регулярних пасажирських перевезень на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах є наявність відповідного договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відділом Укртрансбезпеки під час перевірки не було встановлено звідки саме здійснював відправлення транспортний засіб (зокрема чи здійснював він це з автостанції), чи було здійснено оплату проїзду пасажирами та у який спосіб, кому та де саме, чи видавались їм відповідні квитки, інспекторами під час проведення перевірки не було проведено опитування пасажирів про умови здійснення перевезення.

Наявність такого договору про здійснення регулярних пасажирських перевезень за маршрутом Пансіонат «Шацькі озера» - Львів» відповідачем не встановлено та суду не надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає що це ті ознаки, які згідно Закону та Правил №176 свідчать про здійснення регулярних пасажирських перевезень. Відповідно, вони повинні бути належним чином встановлені та зафіксовані, чого в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки від 23.03.2023 № 3333917 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки та розгляду справи відповідач повинен встановити всі обставини, які призвели до порушення вимог законодавства.

Разом з тим, Доказів в підтвердження своїх доводів відповідачем, у порушення абз. 1 - 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не наведено, будь-якого обґрунтування правомірності винесеної постанови, до матеріалів справи не додано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає до задоволення у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.04.2023 № 357170.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року в адміністративній справі № 140/12663/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
С. П. Нос