Справа № 720/941/24
Суддя: Ляху Г. О.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/941/24
Провадження № 2-а/720/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Факащук А.П

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Новоселиця адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і посилаючись на те, що 12 квітня 2024 року відповідачем без правових на те підстав відносно нього була незаконно винесена постанова серії ЗхРУ № 006656 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 202 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує на те, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він не порушував вимоги п. п. 8, 11 Положення «Про прикордонний режим», не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, оскільки 12 квітня 2024 року о 14 годині 30 хвилин під час його зупинки на околиці с. Тарасівці Чернівецького району Чернівецької області на напрямку 905 прикордонного знаку, на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, на вимогу працівника прикордонної служби надав останньому паспорт громадянина України та транспортний засіб для огляду.

Оскільки, відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності без правових на те підстав та із порушенням процесуального порядку винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, просив скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

Справа підлягає розгляду згідно умов, визначених у ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності, з урахуванням особливостей, зазначених у ст. 268-271, 286 КАС України.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на законність винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заперечень зазначає, що оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є законною, оскільки підставою для її винесення слугувало те, що позивача було зупинено з підстав передбачених ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» та п.п. 8, 11 Положення «Про прикордонний режим». В подальшому, у відповідності до вимог п.п. 1, 12, 13, 14, 15, 34 ст. 32 Закону України «Про Державну прикордонну службу» працівник прикордонної служби просив позивача пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати для огляду транспортний засіб, однак ОСОБА_1 на законну вимогу не надав документи, що посвідчують його особу, та не надав транспортний засіб для огляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2024 року начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЗхРУ № 006656 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 202 ч. 1 КУпАП, у зв`язку із тим, що 12 квітня 2024 року о 14 годин 30 хвилин останній був затриманий на околиці с. Тарасівці, на напрямку 905 прикордонного знаку, на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, що розташоване на території Ванчиківецької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », впс «ІНФОРМАЦІЯ_2» (тип Б) в межах прикордонної смуги, де під час руху в бік державного кордону не надав документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду, чим порушив п.п.8, 11 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний позов, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про Державну прикордонну службу» та п.5 розділу 1 Положення «Про органи охорони державного кордону» затвердженого Наказом МВС України № 971 від 30.11.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2018 року за №1468/32920, органами охорони державного кордону є: прикордонний загін, окремий контрольно-пропускний пункт та авіаційна частина.

Статтею 222 -1 КУпАП встановлено, що органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Правила прикордонного режиму встановлюється Положенням «Про прикордонний режим», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» № 1147 від 27 липня 1998 року. Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. Особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Свої заперечення винуватості позивач обґрунтовує тим, що він не відмовлявся та на вимогу прикордонного наряду пред`явив документ, яка посвідчує його особу, а саме паспорт громадянина України, а також надав для огляду свій автомобіль.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Стаття 202 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у порушенні прикордонного режиму або режиму у пунктах пропуску через Державний кордон України.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення інкримінованого позивачем правопорушення відповідачем надано суду відеозапис з місця вчинення правопорушення, з якого вбачається, що працівники прикордонної служби зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування, ОСОБА_1 на вимогу працівника прикордонної служби надав останньому паспорт громадянина України та дозволив оглянути транспортний засіб. Оглянувши транспортний засіб, відповідач вимагав в позивача страхового полісу, на що позивач зауважив, що вони не мають права вимагати страховий поліс та здійснив виклик на спец лінію «102» та викликав працівників поліції.

З наданого відповідачем відеозапису події не вбачається відмова ОСОБА_1 надати документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду, а лише свідчить про словесний конфлікту між позивачем та працівником прикордонної служби стосовно дій останнього щодо вимоги надати страховий поліс.

Судом також встановлено, що складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення оскаржуваної постанови відповідачем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП відбулося в один день 12 квітня 2024 року.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи 12 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №249815 та зазначено, що 12 квітня 2024 року о 14 годині 30 хвилин на околиці с. Маршинці на напрямку 905 прикордонного знаку на відстані 2 кілометрів до лінії державного кордону вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду пред`явити документ, який посвідчує його особу, надати доступ для візуального огляду транспортного засобу та намагався здійснити маневр автомобілем в об`їзд шлагбаума, чим своїми діями порушив п. 5 ст. 19, п. 12 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Слід зазначити, що постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 травня 2024 року справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП щодо позивача закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 16 травня 2024 року.

Згідно до ч. 2 ст. 19 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача ОСОБА_1 викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова не дає підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

При цьому, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, тобто не тільки зафіксувати його шляхом складення постанови, однак такі докази відсутні та до письмових пояснень надані не були.

Отже, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, відзив відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали б підтвердити факт відмови у наданні документів, що посвідчують особу на момент перевірки документів, а також транспортного засобу для огляду, та відповідно факт адміністративного правопорушення, відповідачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність доказів вини позивача, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю з вищенаведених підстав, що відповідає повноваженням суду передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі ст.ст. 202, 247 ч. 1 п. 1, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 5, 19, 7, 241-246, 250, 251, 255, 286, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 серії ЗхРУ № 006656 від 12 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору за подання позову до суду в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ляху Г.О.