Справа № 340/3759/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3759/24

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департамента поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (вул. Федора Максименка, 21-Б, м. Київ, 04075, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Петренко Ксенію Олександрівну, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 усіх належних сум у день звільнення зі служби в поліції та не нарахуванні грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки;

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 30 днів основної щорічної відпустки за 2022 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки у кількості 14 календарних днів за кожен рік служби.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції у період з 26.10.2018 по 03.07.2023 року. Наказом начальника поліції від 03.07.2023 року №571 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з виплатою грошової компенсації за 15 діб невикористаної відпустки у 2023 році. Вказує, що 02.03.2024 року був поданий адвокатський запит про надання інформації, на який отримано відповідь, яку представник позивача обраховує як початок відліку строку на звернення до суду.

Ухвалою судді від 12.06.2024 року позовна заява залишена без руху, з огляду на пропуск строку звернення до суду та вказано про відхилення доводів, вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду.

25.06.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача у якій з зазначено, що у день звільнення відповідач не виконав свого обов`язку щодо надання письмового повідомлення про належні до виплати суми, який був виконаний лише листами від 18.03.2024 року та від 04.04.2024 року. Вказує, що право на відпустки, а у разі їх не використання, грошову компенсацію позивач набув у період коли строк звернення до суду не обмежувався будь-яким строком.

У період з 19.06.2024 року по 05.07.2024 року суддя Казанчук Г.П. перебувала у відпустці.

Дослідивши зміст заяви про поновлення процесуального строку та заперечення на вказану заяву, суддя зазначає наступне.

Правовідносини у даній справі стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення, що за своєю суттю є спір щодо стягнення заробітної плати. При цьому, одноразова грошова допомога при укладенні першого контракту відноситься до додаткових видів грошового забезпечення.

КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.

При цьому, до даних правовідносин застосування не норми ч.5 ст.122 КАС України, а ст.233 КЗпП України.

За змістом статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Позивача звільнено з органів поліції з 03.07.2023 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся 07.06.2024 року. Тобто звернення до суду відбулось після спливу більш як одинадцяти місяців (майже рік).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, "дізналася" та "повинна була дізнатись" про порушення права.

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Теорією та практикою вироблені правила, згідно яких причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин. Натомість, представник позивача не вказав жодної причини, яка б об`єктивно перешкоджала позивачу протягом трьох місяців звернутись до суду. Представник позивача вказує про обов`язок Національної поліції при звільненні надавати довідку/інформацію про нараховані при звільненні грошові суми, водночас представником позивача не зазначено нормативно-правового акту, який би зобов`язував Департамент поліції при звільненні зі служби надавити таку інформацію чи довідки.

Підставою для поновлення строку мають бути такими, що реально перешкоджали чи унеможливлювали звернутись протягом одинадцяти місяців до суду з даним позовом. Представник позивача таких причин взагалі не вказала.

Так, при належному та добросовісному відношенню до своїх прав та виконання своїх обов`язків позивач не була позбавлена можливості подати адміністративний позов у строк, встановлений законодавством, проте таким правом не скористалась.

Представник позивача не навела жодних обставин наявності істотних перешкод та труднощів, які б були підтверджені належними доказами та свідчили про неможливість своєчасного звернення до суду.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

У наказі про звільнення позивача вказано про виплату грошової компенсації за 15 днів невикористаної оплачуваної відпустки та про на виплату надбавки одноразової грошової допомоги при звільненні, отже наказом повідомлено позивача про види нарахованих компенсацій.

Так, якщо частиною 2 статті 233 КЗпПУ прямо встановлено кінцевий термін щодо права звернення особи з позовною заявою про виплату всіх належних сум заробітної плати/грошового забезпечення протягом трьох місяців з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, є абсолютно логічним висновок про наявність у працівника права звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплати належних сум протягом всього періоду проходження служби до звільнення.

Сам по собі факт звільнення є початком відліку строку на звернення до суду, з огляду на наявну інформацію у наказі про звільнення про види нарахувань. При цьому, у наказі про звільнення позивача відсутня інформація про нарахування компенсації за додаткові відпустки за 2020. 2021, 2022 та 2023 роки, отже позивачу було достеменно відомо про не нарахування вказаної компенсації саме з дати отримання наказу про звільнення №571 - 03.07.2023 року.

У додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що після отримання листів на адвокатські запити, вказуючи, що право на компенсацію на відпустки у позивача виникло під час дії редакції статті 233 КЗпП України, а тому строк звернення з цим позовом до суду становить тримісячний строк з дня отримання письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми.

З цього приводу суддя зазначає, що звернення представника позивача до відповідача з адвокатськими запитами від 02.03.2024 не змінює час, коли позивач дізнався про порушення права, а свідчить лише про те, що з 02.03.2024 почав вчиняти певні дії, та ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

У пункті 44 постанови Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 620/1201/23 вказано, ''що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03 листопада 2022 року № 256 позивача з 03 листопада 2022 року виключено з списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік, строк звернення до суду з приводу вимоги про стягнення належного грошового утримання підлягає обчисленню з цієї дати'', тобто у даній справі Верховний Суд виснував, що тримісячний строк на звернення до суду з вимогою про стягнення належного грошового забезпечення розпочинається із дати звільнення зі служби.

Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а доводи, наведені представником позивача у заяві про усунення недоліків позовної заяви, є не переконливими, а тому позовну заяву слід повернути на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Суддя зауважує, що позивач не позбавлена права повторного звернення до суду із даним позовом при наявності поважних підстав пропуску строку, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департамента поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (вул. Федора Максименка, 21-Б, м. Київ, 04075, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати особі, що подала позовну заяву.

Копія позовної заяви та інших процесуальних заяв залишається в суді.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного у строк, передбачений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК