Справа № 620/7144/24
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Чернігів Справа № 620/7144/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 01.05.2024 №78, зобов`язання провести перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.04.2024 №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2010 року вона перебувала на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.03.2019 її було переведено на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 28.07.2023 на виконання судового рішення переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Водночас, звернувшись із заявою від 23.04.2024 до пенсійного органу про проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця отримала відмову, яку вважає протиправною.

Відповідач у відзиві зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки перерахунок раніше призначених пенсій державних службовців передбачався статтею 37-1 Закону України «Про державну службу», яка втратила чинність на підставі Закону №889.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 31.08.2010 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а 01.03.2019 ОСОБА_1 було проведено переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 28.07.2023 за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/12359/23 від 12.10.2023 ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

23.04.2024 позивач звернулася із заявою № 551 до територіальних органів пенсійного фонду, щодо перерахунку пенсії і збільшенням зарплати (пенсії за спецзаконами) відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.04.2024 №2, видану управлінням Державної казначейської служби України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області.

Заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та Рішенням № 78 від 01.05.2024 відмовлено в такому перерахунку.

Не погодившись із рішенням про відмову в перерахунку пенсії позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу».

Частиною 1 ст. 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01.01.2015 року, передбачалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 року законодавець делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01.01.2015 по 01.12.2015 знайшло своє відображення у п. 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики (п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865).

З 01.05.2016 постанова Кабінету Міністрів України №865 втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до п. 6 застосовується з 01.12.2015, виключено п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, а п. 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Слід зазначити, що вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу». При цьому чинна у зазначений період редакція ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

10.12.2015 прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням. Закон №889-VIII набув чинності 01.05.2016, а положення Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Натомість, у ст. 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у ст. 42 якого визначено підстави для перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих, державних службовців до яких не віднесено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №555/2183/16-а, від 26.02.2020 у справі №508/808/16-а, від 28.10.2020 у справі №826/16182/18, від 22.04.2021 у справі №712/10182/17, від 03.11.2021 у справі №373/2149/16-а.

Відсутність механізму перерахунку пенсії державним службовцям призначених за ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» була також предметом розгляду Конституційного Суду України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення підп.1 п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII зі змінами.

Зокрема, в абз.4 п.5.6 мотивувальної частини даного рішення Конституційний Суд України також констатував, що розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України. Для розвитку, конкретизації та деталізації приписів ст. 3, 8, 24, 46 Основного Закону України перерахунок розмірів пенсій обов`язково має бути внормований у законі, ухваленому Верховною Радою (п.5.7 даного рішення).

Як встановлено судом, з 31.08.2010 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а з 01.03.2019 позивач переведена за пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №620/12359/23 ОСОБА_1 з 28.07.2023 переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що фактично звернення позивача до пенсійного органу зумовлене бажанням проведення перерахунку на підставі наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на квітень 2024 року, тобто зі збільшеного розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Водночас, відповідно до пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскільки чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки від 23.04.2024 № 2, виданої управлінням Державної казначейської служби України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області.

Також, суд звертає увагу, що згідно з п. 131 Розділ XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Щодо посилань позивача на п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», суд вказує, що такі на спірні правовідносини не поширюються, позаяк позивачем уже було використано право на призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII після 01.05.2016. Крім того, цими пунктами регулюються виключно питання призначення пенсій відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» мають необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а не питання проведення перерахунку пенсій колишніх державних службовців.

Як зазначено судом вище (з урахуванням рішення Конституційного суду України), прогалина в перерахунку розмірів пенсій державних службовців, у залежності від дати призначення пенсії, обов`язково має бути унормована в законі, ухваленому Верховною Радою, а не за рахунок рішення суду у справі, оскільки законодавчо визначених підстав для цього немає.

Враховуючи зазначене вище, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 78 від 01.05.2024 про відмову в перерахунку пенсії є таким, що відповідає вимогам закону.

Як наслідок, відсутні підстави для здійснення позивачеві перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням довідки від 23.04.2024 № 2, виданої управлінням Державної казначейської служби України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно з ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок та довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення її прав та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, .

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83 А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 08.07.2024.

Суддя Ю. О. Скалозуб