Справа № 200/967/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Справа№200/967/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії та її складових, починаючи з 07.10.2009, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, у невстановленому законом розмірі, без урахування показників за стажем та заробітною платою, замість застосування при розрахунку розміру пенсії та її складових норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати позивачу нарахування та виплату позивачу пенсії та її складових, починаючи з 07.10.2009 року, на загальних підставах, з проведенням перерахунків та індексації пенсії, у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, та представлених додаткових документів, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням показників за стажем та заробітною платою, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, індексації надбавки до пенсії за наднормативний стаж 16 років, за період з 07.10.2009 р. по 31.12.2020 р.;

- показників за стажем та заробітною платою, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, індексації надбавки до пенсії за наднормативний стаж 16 років, за період з 01.10.2017р. по 31.12.2020р., застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески: з 01.10.2017 р. - 3764,40 грн., з 01.03.2019р. - 4404.35 грн, з 01.05.2020 р. - 4888, 83 грн;

- показників за стажем та заробітною платою, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, індексації надбавки до пенсії за понаднормативний стаж 16 років, за період з 01.01.01.2021р. довічно, застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески: з 01.05.2020 р. - 4888, 83 грн., з 01.03.2021 р. - 5426,60 грн, з 01.03.2022р. - 6186,32, з 01.03.2023р. - 7405,03 грн;

- компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, з урахуванням перерахунку та індексації пенсії, за період з 07.10.2009 р. на момент виплати заборгованості з пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок;

- допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення усієї суми боргу, починаючи з 07.10.2009 р. у день фактичної виплати;

- відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначила, що до 20.08.1997 проживала та працювала на території України, сумарний трудовий стаж позивача становить близько 37 років, з 20.08.1997 постійно мешкає в Ізраїлі.

В 1997 році позивачу призначено пенсію за віком та виплату пенсії було припинено з 01.12.1997, внаслідок виїзду на ПМП за кордон.

Реалізуючи своє право на отримання пенсії належного розміру позивач неодноразово зверталася до суду, проте, на думку позивача, судовий захист фактично не призвів до бажаного результату. Позивач, вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії за віком у невстановленому законом розмірі, починаючи з 07.10.2009р., є протиправними, порушують конституційні права позивача на соціальне забезпечення у старості, що потребує судового захисту.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024 апеляційну скаргу адвоката Райзмана Олександра Яковича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 200/967/24 задоволено частково, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 200/967/24 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

В результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.05.2024 було визначено суддю Зінченка О.В. для розгляду адміністративної справи №200/967/24.

27 травня 2024 року ухвалою суду прийнято до свого провадження адміністративну справу № 200/967/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.07.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідачем вже проведено з 07.10.2009 року перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень частин 1 і 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі- Закон № 1058) та нараховано надбавку як дитині війни (докази знаходяться в матеріалах справи як додатки до відзиву на позовну заяву, який було подано Відповідачем через систему «Електронний суд» 22.03.2024). Проведено перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень пункту 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, починаючи з 01.10.2017 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. З 07.10.2009 ОСОБА_1 нараховано пенсію в розмірах не меншому за прожитковий мінімум, факт роботи - не працює, підвищення дітям війни Пост. №112 п.6 в розмірі нараховується щомісячно, застосовуються підвищення передбачених пенсійним законодавством України. Відповідно даних електронної пенсійної справи з 07.10.2009 по 31.12.2020 в електронній пенсійній справі відсутні дані про заробіток, у зв`язку з цим з 07.10.2009 по 31.12.2020 нараховано пенсію з наступних складових: основний розмір пенсії, доплата за понаднормативний стаж (за 16 років), доплата до мінімального прожиткового мінімуму та надбавка дітям війни. З 01.01.2021 проведено перерахунок «У зв`язку з уточненням ЕПС» та враховано заробіток з 01.01.1986 по 31.12.1990. Відповідно статті 42 Закону №1058 для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Індексація пенсій здійснюється згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 року. Індексація пенсій здійснюється таким чином, показник середньої заробітної плати, який застосовувався при обчисленні пенсій у 2017 році - 3764,40 грн., збільшений на коефіцієнт індексації у 2019 році - 1.17 в сумі 4404.35, у 2020 році - 1.11 в сумі 4888,83, у 2021 році - 1.11 в сумі 5426.60, у 2022 році - 1,14 в сумі 6186.32, у 2023 році 1,197 і становить 7405,03 грн. Враховуючи, що заробіток з`явився в пенсійній справі з 01.01.2021, тому з 01.03.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 проведено перерахунок пенсії «Індексація заробітку», за результатами якого показник середньої заробітної плати збільшено в 2021 до 5426.60, в 2022 до 6186.32, в 2023 до 7405.03 та в 2024 до 7994.47 грн. До 01.01.2021 у зв`язку з відсутністю заробітку проведення перерахунку «Індексація заробітку» є недоцільним, оскільки розмір середньомісячного заробітку 0 грн.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), є пенсіонером за віком та перебуває на обліку відповідача, що не є спірною обставиною між сторонами. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем припинено громадянство України у відповідності з вимогами Закону України "Про громадянство України".

Як встановлено судом, судами неодноразово розглядались позовні вимоги позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про порушення її права на належне пенсійне забезпечення.

За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №200/18871/21 судом встановлено, що 29 листопада 2021 року представником позивача засобами поштового зв`язку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву ОСОБА_1 про перерахунок та відновлення їй виплати пенсії. Рішенням пенсійного органу від 03.12.2021 року №94 позивачці відмовлено у поновленні пенсії.

До зазначеної заяви заявником додано нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудову книжку, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, нотаріально апостильовану довіреність на представника, довідку з місця проживання в Україні до виїзду на постійне місце проживання, свідоцтво про одруження, довідку Іллічівського УСЗН м. Маріуполя про перебування на пенсійному обліку та отримання пенсії, довідку про заробітну плату №2845, заяву про перерахунок та відновлення виплати пенсії.

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №2845 від 07.01.2021 року, яка видана ПрАТ «ММК імені Ілліча», зазначено заробітну плату за 60 місяців за період з січня 1986 по грудень 1990 року включно. Заробітна плата позивачки, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 0,11993 грн. Крім того, у зазначеній довідці. Додатково зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України.

В матеріалах вказаної справи також наявна довідка, видана Управлінням соціального захисту Виконкому Іллічівської ради народних депутатів, в підтвердження того, що позивачка дійсно перебувала на обліку в Іллічівському УСЗН м. Маріуполя та отримала пенсію по 30 листопада 1997 року наперед за 6 місяців у розмірі 299,16 грн.

За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №200/18871/21 задоволено частково позов позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.12.2021р. № 94 про відмову позивачу у поновленні пенсії, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити з 07.10.2009 року нарахування та виплату їй пенсії відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на визначений позивачем банківський рахунок, із компенсацією втрати частини доходів. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №200/18871/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №200/18871/21 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №200/18871/21 залишено без змін.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №200/18871/21 набрало законної сили 01 листопада 2022 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 21.12.2022 року прийнято рішення № 94 про перерахунок позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.10.2009 року у розмірі 49,86 грн.

Разом із цим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23, залишеному без змін постановою апеляційного суду, позов позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.01.2023 року № 94 про відмову в перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести з 07.10.2009 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням положень частин 1 і 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахуванням надбавки як дитині війни на визначений нею банківський рахунок, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням положень пункту 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, починаючи з 01.10.2017 року та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, на визначений нею банківський рахунок, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, з урахуванням довідки про заробітну плату № 2845 від 07.01.2021 року, виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча», з першого числа наступного місяця, а саме з 01.01.2021 року, на визначений нею банківський рахунок, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату позивачу, здійснивши перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням індексації, починаючи з 07.10.2009 року, на визначений нею банківський рахунок, з урахуванням виплачених сум;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

9 липня 2023 року до суду представником позивача подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23, відповідно до якої просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області у строк до 10 днів подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року задоволено частково заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення. Застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/366/23, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 квітня 2023 року у справі № 200/366/23 у місячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили. В іншій частині залишено без задоволення.

22 серпня 2023 року до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі № 200/366/23.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року задоволено частково заяву позивачки про визнання звіту відповідача від 18.08.2023р. про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023р. у справі № 200/366/23 як такого, що не підтверджує виконання судового рішення у справі, накладення штрафу на першу особу, примусу відповідача подати у строк до 15 днів новий звіт про виконання рішення. Задоволено частково клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про надання додаткового строку для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 200/366/23 протягом двох місяців. Встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі № 200/366/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі № 200/366/23. В іншій частині заяву - залишено без задоволення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року заяву позивачки про визнання звіту відповідача від 02.10.2023 р. про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 р. м. у справі № 200/366/23 як такого, що не підтверджує належне виконання судового рішення у справі, накладення штрафу на першу особу, примусу відповідача подати у строк до 10 днів новий звіт про виконання рішення - задоволено частково. Встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі № 200/366/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі № 200/366/23 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили. В іншій частині заяву позивача - залишено без задоволення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023 р. у справі № 200/366/23 - залишено без задоволення, та залишено без змін ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023 р. у справі № 200/366/23.

28 листопада 2023 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі № 200/366/23 (доповнення до звіту від 02.10.2023 у частині виплати).

Поданий звіт обґрунтований тим, що Головним управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 по справі № 200/366/23, а саме: з 07.10.2009 проведено перерахунок позивачці пенсії за віком з урахуванням положень частин 1 і 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-ІV та нарахуванням надбавки як дитині війни; проведено їй перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень пункту 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-ІV із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, починаючи з 01.10.2017 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%; проведено перерахунок позивачці пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату 2845 від 07.01.2021 року, виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча» з першого числа наступного місяця, а саме з 01.01.2021; проведено перерахунок пенсії за віком з урахуванням індексації відповідно до приписів частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році». Нараховану на виконання рішення суду доплату за період з 07.10.2009 по 30.11.2023 року в розмірі 262074,86 грн. виплачено у листопаді 2023 року, шляхом нарахування та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк».

На підтвердження відповідачем надано розшифровку з програмного забезпечення Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)», відповідно до якої позивачу нараховано та виплачено 21 листопада 2023 року пенсію за період з жовтня 2009 по листопад 2023 року включно у розмірі 262074,86 грн.

Представником позивача подано заяву від 11.12.2023 року про визнання звіту відповідача від 28.11.2023р. про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023р. у справі № 200/366/23 як таким, що не підтверджує виконання судового рішення у справі, накладення штрафу на керівника органу ПФУ, примусу відповідача подати у строк до 15 днів новий звіт про виконання рішення. Зазначив, що відповідачем не надано доказів виконання судового рішення.

Крім того, зазначив, що відповідачем не здійснено індексацію та перерахунок пенсії позивача на виконання вимог, викладених у ухвалі суду від 01.11.2023 року. Зазначив, що період з 07.10.2009 р. до 31.12.2021 р. здійснено з посиланням на Закон № 1788-XII, без урахування документів про страховий стаж та заробітну плату, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, та індексації пенсії та її складових. Зазначив, що доплату до пенсії за 16 років понаднормативного стажу розраховано у постійній величині 16,45 грн., виходячи з довільно визначеного розміру пенсії, та порушуючи ст. 28 Закону № 1058-IV непроіндексовано, залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму, у період з 07.10.2009 року по теперішній час. Зазначив, що підвищення до пенсії як дитині війни згідно з Законом України «Про соціальний захист дітей війни» у період з 07.10.2009 р. до 31.12.2011 р. нараховано у постійному розмірі 49,80 грн, з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 530 від 28.08.2023 р., яка постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2009 р. у справі № 2/385 визнана незаконною та такою, що втратила чинність у зазначеній частині. Підвищення до пенсії як дітей війни, у період з 07.10.2009 р. та по теперішній час, має бути нараховано та виплачено позивачу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, згідно зі ст. 6 Закону № 2195-IV або в інших розмірах, встановлених постановами КМУ, а саме: з 07.10.2009 р. до 22.07.2011р. - у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; з 23.07.2011р. до 31.12.2011р. - 49, 8 грн (постанова КМУ від 06.07.2011р. № 745); з 01.01.2012р. до 31.03.2012р. - 57,54 грн (7% прожиткового мінімуму 822 грн для осіб, які втратили працездатність); з 01.04.2012 - 58,66 грн, з 01.07.2012 - 59,08 грн, з 01.10.2012 - 59,92 грн; з 01.12.2012 - 61,88 грн; з 01.01.2013 - 62,58 грн; з 01.01.2014 р. до 31.07.2014 р. - у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; з 01.08.2014 66,43 грн. Проте, відповідач нарахував та виплатив позивачу підвищення до пенсії як дітей війни у невстановленому законом розмірі: з 07.10.2009 р. до 22.07.2011 р. - 49,80 грн, замість 171,90 грн; з 01.01.2014р. до 31.07.2014р. - 66.43 грн, замість 284,70 грн. Зазначив, що відповідачем не проведено, починаючи 07.10.2009 р., перерахунок, індексація та виплата пенсії за віком позивачу, з усіма складовими пенсійних виплат, із застосуванням показників за стажем та середньою заробітною платою, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV; не проведено перерахунок, індексацію та виплату пенсії за віком, починаючи з 01.10.2017, з урахуванням положень пункту 4-3 розділу XV Заключні положення Закону 1058-ІV, із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки; не проведено перерахунок, індексація та виплата пенсії позивачу, за період з 01.01.2021 р. на сьогодні, із застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні: з 01.03.2021р. - 5426,60 грн, 01.03.2022р. - 6186,32 грн, 01.03.2023р. - 7405,03грн. (т. 2 а.с. 230-243).

На адресу суду від відповідача надійшов звіт від 28.12.2023 року про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі № 200/366/23 (доповнення до звіту від 02.10.2023 у частині перерахунку пенсії за віком з урахуванням індексації), згідно якого позивачці з 07.10.2009 призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до положень частин 1 і 2 статті 28 Закону 1058. Розмір пенсії склав: - з 07.10.2009 у розмірі 592,65 грн, у т.ч. 395,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.11.2009 у розмірі 667,65 грн, у т.ч. 470,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.01.2010 у розмірі 789,65 грн, у т.ч. 592,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.04.2010 у розмірі 800,65 грн, у т.ч. 603,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.05.2010 у розмірі 772,25 грн, у т.ч. 603,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.10.2010 у розмірі 789,25 грн, у тому числі 620,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.12.2010 у розмірі 800,25 грн, у т.ч. 631,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.01.2011 у розмірі 816,25 грн, у т.ч. 647,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; з 01.04.2011 у розмірі 830,25 грн, у т.ч. 661,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.10.2011 у розмірі 850,25 грн, у т.ч. 681,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.12.2011 у розмірі 866,25 грн, у т.ч. 697,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.01.2012 у розмірі 895,99 грн, у т.ч. 719,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.04.2012 у розмірі 913,11 грн, у т.ч. 735,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.07.2012 у розмірі 919,53 грн, у т.ч. 741,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.10.2012 у розмірі 932,37 грн, у т.ч. 753,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.12.2012 у розмірі 962,33 грн, у т.ч. 781,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.01.2013 у розмірі 973,03 грн, у т.ч. 791,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.12.2013 у розмірі 1031,88 грн, у т.ч. 846,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.09.2015 у розмірі 1156,88 грн, у т.ч. 971,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.05.2016 у розмірі 1212,88 грн, у т.ч. 1027,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.12.2016 у розмірі 1329,88 грн, у т.ч. 1144,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.05.2017 у розмірі 1394,88 грн, у т.ч. 1209,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058.

З 01.10.2017 пенсію позивачці перераховано відповідно до пункту 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058 із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Після проведеного перерахунку розмір пенсії склав: - з 01.10.2017 у розмірі 1534,88 грн, у т.ч.1349,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058; - з 01.01.2018 у розмірі 1572,08 грн, у т.ч.1349,18 грн - доплата до прожиткового мінімуму згідно ст.28 част.1 абз.1 Закону 1058.

Пенсія позивачки за зазначений період згідно норм чинного законодавства індексації не підлягає. Індексація здійснювалась шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт 1,17, тобто 3764,40 х 1,17 = 4404,35. Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (з 01.05.2020 було збільшено на 1,11, тобто 4404,35 х 1,11 = 4888,83, з 01.03.2021 було збільшено на 1,11, тобто 4888,83 х 1,11 = 5426,60, з 01.03.2022 було збільшено на 1,14, тобто 5426,60 х 1,14 = 6186,32, з 01.03.2023 було збільшено на 1,197, тобто 6186,32 х 1,197 = 7405,03). Індексація проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Отже, заробітна плата в розрахунку пенсії з`являється з 01.01.2021. Крім того, відповідно до законодавства нараховану на виконання рішення суду доплату за період з 07.10.2009 по 30.11.2023 Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №200/366/23, враховуючи всі перерахунки, в розмірі 262074,86 грн виплачено у листопаді 2023 року шляхом нарахування та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк» (т. 3 а.с. 73-90).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року заяву позивачки про визнання звіту відповідача від 28.11.2023р. про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023р. у справі № 200/366/23 як таким, що не підтверджує виконання судового рішення у справі, накладення штрафу на керівника органу ПФУ, примусу відповідача подати у строк до 15 днів новий звіт про виконання рішення - залишено без задоволення; звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання судового рішення - прийнято (т. 3 а.с. 91-96).

Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 29.12.2023 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, винести нову постанову про визнання звіту відповідача від 28.11.2023р. про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023р. у справі № 200/366/23 як таким, що не підтверджує виконання судового рішення. Відмовити відповідачу у прийнятті звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23. За тривале невиконання належним чином рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23 без поважних причин просив накласти на начальника Головного управління ПФУ в Донецькій області штраф у розмірі 53680 грн.

Позивачем подано суду докази, що станом на 04.01.2024 року судове рішення не виконано відповідачем, а саме:

- відповідачем не проведено за період із 07.10.2009 року до 31.12.2020 року перерахунок, індексація та виплата пенсії за віком позивачу, з усіма складовими пенсійних виплат, із застосуванням показників за стажем та середньою заробітною платою, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- відповідачем не проведено за період з 01.10.2017 року до 31.12.2020 року перерахунок, індексація та виплата пенсії за віком, з урахуванням положень пункту 4 3 розділу XV Заключні положення Закону №1058-ІV, із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески: з 01.10.2017 року - 3764,40 грн., з 01.03.2019 року - 4404,35 грн., з 01.05.2020 року - 4888,83 грн.;

- відповідачем не проведено за період з 01.01.2021 року по теперішній час перерахунок та виплата пенсії позивачу, із застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні: з 01.05.2020 року 4888 грн., з 01.03.2021 року - 5426,60 грн., 01.03.2022 року - 6186,32 грн., 01.03.2023 року - 7405,03 грн.

Предметом даного судового розгляду були протиправні дії відповідача (після судового розгляду у справі № 200/18871/21 щодо відновлення та виплати пенсії у постійному розмірі 49,86 грн, без проведення її перерахунку та індексації.

Суд зобов`язав відповідача у спірній справі провести з 07.10.2009 року перерахунок, індексацію та виплату позивачу пенсії за віком, з урахуванням положень частин 1 та 2 статті 28 Закону № 1058, із застосуванням для розрахунку пенсії, починаючи з 01.10.2017 року, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, довідки про заробітну плату № 2845 від 07.01.2021 року, видану ПАТ «ММК імені Ілліча», з виплатою надбавки до пенсії, як дитині війни, на визначений позивачем банківський рахунок, з урахуванням виплачених сум.

За матеріалами справи, на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 94 про перерахунок пенсії позивачки (дата розрахунку 16.06.2023 року), який проведено на підставі рішення № 200/366/23 від 06.04.2023 року, що позивачу обчислено розмір пенсії наступним чином: перша складова (загальний процент розрахованої пенсії від заробітку - 71; коефіцієнт підвищення основного розміру пенсії - 1,1 х 1,12 х 1,08 х 1,05 х 1,10256 х 1,1 х 1,05708 х 1,12; основний розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів - 56,00; розмір цільової грошової допомоги - 46,82); друга складова (коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,00000; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (1,35) - 0,00000). Розмір пенсії позивача за віком (ст. 27) становить 0,00. З 07.10.2009 року позивачу встановлено доплату до прожиткового мінімуму (ст. 28 ч. 1 абз. 1); доплату за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 16 років) у розмірі 16,45 грн; підвищення дітям війни Постанова № 530 п. 8. З 01.01.2012 року позивачу встановлено замість підвищення дітям війни Постанова № 530 п. 8 встановлено підвищення дітям війни (7% від прожиткового мінімуму) Постанова № 1381 п. 4. З 24.04.2014 року позивачу встановлено замість підвищення дітям війни (7% від прожиткового мінімуму) Постанова № 1381 п. 4 встановлено підвищення дітям війни Постанова 112 п. 6. З 01.01.2018 року позивачу встановлено доплату 65р. до 40% МЗП (ст. 28 ч. 2). З 01.12.2021 року позивачу встановлено компенсаційну виплату 75 річним. З 23.06.2022 року позивачу встановлено компенсаційну виплату 80-ти річним.

Розмір пенсії з 07.10.2009 року визначено відповідно до норм законодавства, яке діяло на час виникнення спірних відносин.

Крім того, на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 94 про перерахунок пенсії позивачки (дата розрахунку 18.08.2023 року), який проведено з урахуванням положень пункту 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, починаючи з 01.10.2017 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 94 про перерахунок пенсії позивачки (дата розрахунку 08.09.2023 року) у зв`язку з уточненням даних в ЕПС (довідка ЗП), який проведено з 01.01.2021 року з урахуванням довідки про заробітну плату №2845 від 07.01.2021 року, виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча», що позивачу обчислено розмір пенсії за віком, а саме визначено розмір пенсії за віком (ст. 27), збільшено доплату за понаднормовий стаж відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28).

Зазначені обставини було, зокрема, встановлено ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року у справі № 200/366/23, яка залишена без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року.

Крім того, судом встановлено на підставі розрахунку показника середньої заробітної плати, що з 01.03.2019 року позивачу проведено індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП 1,17, збільшений показник ЗП на коефіцієнт (3764,40 х 1,17) 4404,35.

На підставі розрахунку показника середньої заробітної плати, що з 01.05.2020 року позивачу проведено індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП 1,17, збільшений показник ЗП на коефіцієнт (3764,40 х 1,17 х 1,11) 4888,83.

На підставі розрахунку показника середньої заробітної плати, що з 01.03.2021 року позивачу проведено індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП 1,17, збільшений показник ЗП на коефіцієнт (3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11) 5426,60.

На підставі розрахунку показника середньої заробітної плати, що з 01.03.2022 року позивачу проведено індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП 1,17, збільшений показник ЗП на коефіцієнт (3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14) 6186,32.

На підставі розрахунку показника середньої заробітної плати, що з 01.03.2023 року позивачу проведено індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 (3764,40) на коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП 1,17, збільшений показник ЗП на коефіцієнт (3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197) 7405,03.

Також, суд апеляційної інстанції врахував відомості з програмного забезпечення Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)», відповідно до яких позивачу нараховано та виплачено 21 листопада 2023 року пенсію за період з жовтня 2009 по листопад 2023 року включно у розмірі 262074,86 грн.

Зазначена обставина не є спірною між сторонами.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23 в повному обсязі.

Щодо нарахування відповідачем у період з 07.10.2009 року до 31.12.2011 року надбавки до пенсії як дитині війни на підставі Постанови КМУ 530 від 28 травня 2008 року, та ненарахування зазначеної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у період з 07.10.2009 до 22.07.2011 року, та з 01.01.2014 до 31.07.2014 року, суд зазначає, що в межах адміністративної справи № 200/366/23 спірним було питання щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу надбавки до пенсії за віком діти війни.

При цьому, позивач фактично не згодний з розміром зазначеної надбавки, водночас, суд звертає увагу, що питання про певний розмір зазначеної надбавки не було спірним.

Суд апеляційної інстанції у постанові від 14 лютого 2024 року вказав, що подальші правовідносини між сторонами в цій справі, які виникли після встановлення позивачу надбавки до пенсії за віком, як дитині війни, не можуть бути предметом судового контролю, оскільки не були предметом спору в цій справі.

Крім того, в разі незгоди з розміром нарахованої надбавки до пенсії за віком, як дитині війни після її встановлення, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Щодо посилання позивача про здійснення відповідачем перерахунку пенсії за період з 07.10.2009 по 31.12.2021 року без урахування документів про страховий стаж та заробітну плату, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, вказано, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 6 квітня 2023 року, зокрема, зобов`язано відповідача провести з 07.10.2009 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням положень частин 1 і 2статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем виконано рішення від 6 квітня 2023 року в цій частині, оскільки позивачу на виконання вимог ч. 1 та 2 ст. 28 Закону № 1058 встановлено доплату до прожиткового мінімуму, доплату за 16 років понаднормового стажу та доплату особам, які досягли 65 років.

Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Крім того, проведення відповідачем перерахунку пенсії за період з 07.10.2009 року по 31.12.2020 року з урахуванням документів про страховий стаж та заробітну плату, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, не було спірною обставиною у справі, та відповідного зобов`язання відповідача рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі № 200/366/23 встановлено не було.

Таким чином, ці обставини не можуть бути предметом судового контролю.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що у разі незгоди із розміром нарахованої за період з 07.10.2009 року по 31.12.2020 року пенсії за віком без урахування документів про страховий стаж та заробітної плати, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивачка, з огляду на вказані вище висновки суду апеляційної інстанції, звернулась до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого «однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості».

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в пункті 3.3. цього Рішення, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06, пункти 41-43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства; хоча Перший протокол не включає в себе право на отримання будь-яких видів виплат з соціального страхування, якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 […]; сторони провадження не оскаржували того, що якби заявник продовжив проживати на території України, він і надалі б отримував пенсію; із цього випливає, що інтереси заявника належать до сфери застосування статті 1 Першого протоколу та права на майно, яке вона гарантує; Судом встановлено, що Уряд не надав ніякого обґрунтування позбавлення заявника його пенсії лише через те, що він проживав за кордоном; ані рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року не вказує на те, що національні органи наводили відповідні причини для виправдання відмінності у ставленні, на яку заявник скаржився, ані Уряд під час провадження в Суді не навів жодних таких обґрунтувань.

У пункті 53 цього рішення також наголошено, що Суд неодноразово повторював, що Конвенція є живим інструментом, який повинен тлумачитися «з огляду на умови сьогодення» (див. рішення ЄСПЛ від 25 квітня 1978 року у справі «Тайрер проти Сполученого Королівства» (Tyrer v. the United Kingdom), пункт 31, Series A № 26), а підвищення мобільності населення, більш високі рівні міжнародного співробітництва та інтеграції, а також розвиток банківського обслуговування та інформаційних технологій більше не виправдовують здебільшого технічних обмежень щодо осіб, які отримують соціальні виплати, проживаючи за кордоном, що могли вважатися розумними на початку 1950-х років.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення).

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Водночас згідно з пунктом 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Відповідно до застосованих судом правових норм право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Необхідно відрізняти пенсію за віком, яка призначається довічно, та пенсії, які можуть мати термін дії (наприклад, пенсія по інвалідності - на період встановлення інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника дітям померлого годувальника призначається до досягнення 18 річного віку, а тим, що навчаються у вищому навчальному закладі - до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років).

З 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. Із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду.

Пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

При цьому законодавцем було чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Водночас відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України (254к/96-ВР) положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте сам факт прийняття Конституційним Судом України Рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 не забезпечує необхідної правової визначеності, яка є головною умовою дії «презумпції знання закону», тим більше коли мова йде про літню людину, яка проживає в іншій країні, тобто поза інформаційним полем України.

Саме з метою забезпечення правової визначеності Конституційний Суд України у своєму рішенні звернув увагу Верховної Ради України на необхідність внесення відповідних змін до законодавства, які до цього часу не були внесені.

Водночас відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

У справі, яка розглядається, відповідач не наводить жодних доказів того, що:

- відповідачем або іншими суб`єктами владних повноважень України розроблялися та були прийняті акти, спрямовані на врегулювання ситуації, яка виникла після винесення рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009;

- наявна вина позивачки у припиненні виплати пенсії;

- підстава, яка зумовила припинення пенсії, була правомірною (конституційною);

- існують положення закону, який зобов`язує позивачку вживати будь-які дії (подавати заяви, ініціювати позови до суду тощо) для поновлення виплати пенсії, виплата якої була їй припинена Пенсійним фондом України саме на підставі, яка в подальшому була визнана компетентним органом (Конституційним Судом України) неконституційною.

При цьому суд наголошує, що позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду (вжила активні дії) з проханням поновити виплату пенсії, проте їй було відмовлено в такому поновленні.

Наведе свідчить про те, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до пенсіонерів, які є громадянами України та проживають за межами України, не відповідає принципу належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України». Очевидно, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 державні органи, відповідальні за його виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян породжує масові звернення до суду з позовами про визнання неправомірними дій органів пенсійного фонду, що, серед іншого, підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати в старості з боку держави в обмін на свою трудову діяльність справедливий соціальний захист.

Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачці після 07 жовтня 2009 року свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Верховний Суд України в постанові від 08 грудня 2015 року у справі № 21-5653а15, у якій спір є аналогічний тому, який розглядається в цій справі (№815/1226/18), починаючи з 07 жовтня 2009 року - дати прийняття Конституційним Судом України Рішення №25-рп/2009, а не з дати звернення із заявою про поновлення пенсії до органу Пенсійного фонду України, висловив правову позицію про те, що виниклі в зв`язку із цим спори мають вирішуватися з урахуванням норм процесуального права, - статей 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2015 року).

У подальшому така правова позиція була неодноразово застосована Верховним Судом України (зокрема, у постановах від 12 квітня 2016 року у справі № 462/9427/13-а, від 08 червня 2016 року у справі№ 505/2135/14-а та від 11 жовтня 2016 року у справі № 404/4541/15-а).

Однак, за висновком Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові по справі № 815/1226/18 від 20 травня 2020 року статті 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, оскільки непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, а поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Такий висновок Великої Палати Верховного Суду є застосовним при розгляді подібних справ і щодо статей 122, та 123 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), які за змістом є аналогічними статтям 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, а також висновок апеляційного суду, що зумовив звернення позивачки до суду із даною позовною заявою, а також вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що відповідач приймаючи рішення про поновлення позивачці виплати пенсії з 07 жовтня 2009 року та у подальшому здійснюючи їй перерахунок пенсії безпідставно не врахував довідку про її заробітну плату № 2845 від 07.01.2021 року, видану ПрАТ «ММК імені Ілліча», яка містилась у матеріалах пенсійної справи.

Вказані протиправні дії відповідача мали наслідком неправильне визначення розміру пенсії позивачки з моменту поновлення її виплати, та як наслідок, у подальшому здійснення неправильного перерахунку пенсії позивачки, що обумовлювало неодноразове звернення позивачки до суду за захистом своїх прав.

Отже, з урахуванням наведеного, наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснити новий перерахунок пенсії позивачки починаючи з 07.10.2009 року, з урахуванням довідки № 2845 від 07.01.2021 року, виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча», яка містилась у матеріалах пенсійної справи, на загальних підставах, з проведенням перерахунків та індексації пенсії, у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням показників за стажем та заробітною платою, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, індексації надбавки до пенсії за наднормативний стаж 16 років; застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, з урахуванням висновків суду та раніше проведених виплат.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплати підвищення до пенсії, як дитині війни, у таких розмірах: з 01.11.2009 до 22.07.2011 - у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; з 23.07.2011 до 31.12.2011 - 49,80 грн (постанова КМУ від 06.07.2011 № 745); з 01.01.2012 до 31.03.2012 - 57,54 грн (7% прожиткового мінімуму 822 грн для осіб, які втратили працездатність); з 01.04.2012 - 58,66 грн, з 01.07.2012 - 59,08 грн, з 01.10.2012 - 59,92 грн; з 01.12.2012 - 61,88 грн, з 01.01.2013 - 62,58 грн; з 01.01.2014 до 31.07.2014 - у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; з 01.08.2014 - 66,43 грн, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Правовий статус дітей війни і основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195-IV (далі по тексту - Закон України №2195-IV).

Статтями 1, 2 Закону України №2195-IV визначено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою: визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни; надання дітям війни соціальної підтримки.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 1 січня 2015 року) - дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Статтями 71 Закону України від 26 грудня 2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названі норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії повинні були здійснюватися в розмірі, встановленому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"

Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню, необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року № 745. "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

До набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, застосуванню підлягають положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та частина перша ст. 6 викладена у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, з 1 січня 2015 року дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У висновках п.п.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (в редакції від 28 грудня 2011 року) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Статтею 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 822 гривні, з 1 квітня - 838 гривень, з 1 липня - 844 гривні, з 1 жовтня - 856 гривень, з 1 грудня - 884 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня - 894 гривні, з 1 грудня 949 гривень.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат підвищення до пенсії «дітям війни», не внесено змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому з 01.01.2014 діяли положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої «дітям війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, статтею 67 Закону України від 31.07.2014 № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до статті 2 Закону України від 31.07.2014 № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Приймаючи до уваги те, що Закон України від 31.07.2014 № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» опубліковано в газеті «Голос України» за 02.08.2014 №146, отже набрав чинності 03.08.2014.

Виходячи з аналізу вказаних норм убачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України лише з 03.08.2014.

Таким чином, з 01.01.2014 по 02.08.2014, тобто до набрання чинності Закону України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не надано до суду доказів виплати підвищення, встановленого вказаними постановами Кабінету Міністрів України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в належному розмірі, а судом такі обставини не встановлені, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, з урахуванням перерахунку та індексації пенсії, за період з 07.10.2009 на момент виплати заборгованості з пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року за № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсійні виплати.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку № 159.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсійні виплати.

З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей1, 3 Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 року у справі № 803/203/17, від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 року у справі № 280/676/19 та від 13.09.2021 року у справі № 639/3140/17, від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19 та ухвалах Верховного Суду від 05.03.2024 року у справі № 240/30946/21, від 07.03.2024 року у справі № 120/12219/23, від 18.03.2024 року у справі № 120/8449/23, від 18.03.2024 року у справі № 120/3679/22 та інші.

Узагальнення наведених норм дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків його виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, індексації як елементу грошового забезпечення).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення усієї суми боргу, починаючи з 07.10.2009 року у день фактичної виплати, суд зазначає наступне.

Оскільки суд у цьому рішенні не вирішує питання про стягнення суми пенсії, тому відсутні підстави з огляду на положення ч.1 ст. 382 КАС України для негайного виконання цього рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. За змістом ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у відповідності до ч. 1ст. 382 КАС України є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст. 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання цього судового рішення відповідачем, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на даний час.

Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо поновлення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії та її складових, починаючи з 07.10.2009 без урахування показників за стажем та заробітною платою, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) здійснити позивачу нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії та її складових, починаючи з 07.10.2009 року, на загальних підставах, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №2845 від 07.01.2021 року, яка видана ПрАТ "ММК імені Ілліча", з проведенням перерахунків та індексації пенсії, у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням показників за стажем та заробітною платою, що перебувають на час перерахунку у пенсійній справі, індексації надбавки до пенсії за наднормативний стаж 16 років, за період з 07.10.2009 року, застосуванням проіндексованих показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески: з 01.10.2017, з 01.03.2019, з 01.05.2020, з урахуванням висновків суду та раніше проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) здійснити виплати підвищення до пенсії, як дитині війни ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 07.10.2009 по теперішній час, з урахуванням висновків суду та виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії, з урахуванням перерахунку та індексації пенсії, за період з 07.10.2009 р. на момент виплати заборгованості з пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на визначений позивачем банківський рахунок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 08 липня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко