Справа № 260/3372/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/3372/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Вилоцької селищної ради Берегівського району (вул. Гагаріна, буд. 8, с-ще Вилок, Берегівський р-н, Закарпатська обл., 90351, ) до Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Миру, буд. 16, м. Виноградів, Закарпатська обл., Берегівський р-н, 90300, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Вилоцька селищна рада Берегівського району звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталії Іванівни про стягнення виконавчого збору ВП № 65523134 від 02.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.05.2021 старшим державним виконавцем Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталією Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП № 65523134. При цьому, відповідачем при відкритті виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору не виносилася, що свідчить про порушення ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків державним виконавцем, постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 65523134, що було розпочате 21.05.2021, винесена тільки 02.05.2024, тобто майже через три роки, що призвело до штучного завищення суми виконавчого збору, адже станом на 02.05.2024 розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» більший, ніж розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». З огляду на вказане, просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 65523134 від 02.05.2024, як таку, що винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 65523134.

Ухвалою суду від 29.05.2024 повторно витребувано від Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії документів виконавчого провадження ВП № 65523134.

01 липня 2024 року на адресу суду надійшли належним чином завірені копії документів виконавчого провадження ВП № 65523134.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 08.07.2024 відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.05.2021 постановою старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагнер Наталією Іванівною відкрито виконавче провадження ВП № 65523134 про примусове виконання виконавчого листа №299/3769/18 від 17.05.2021.

Постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагнер Наталією Іванівною від 09.11.2021 у виконавчому провадженні ВП №65523134 накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн.

Постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагнер Наталією Іванівною від 29.11.2021 у виконавчому провадженні ВП №65523134 накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагнер Наталією Іванівною від 10.08.2022 закінчено виконавче провадження ВП №65523134 згідно п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснено перевірку законності виконавчого провадження №65523134 та винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.04.2024 №05-10/3, згідно якої встановлено ряд порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі порушення вимог ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (державним виконавцем не винесено постанову про стягнення виконавчого збору). Вказане слугувало підставою для скасування постанови від 10.08.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №65523134.

Постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталією Іванівною від 02.05.2024 стягнуто виконавчий збір у ВП №65523134 у розмірі 32000,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталією Іванівною від 03.05.2024 закінчено виконавче провадження ВП №65523134 згідно п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 02.05.2024 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт перший частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом першим частини першої статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частин 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову і про стягнення з боржника виконавчого збору, державний виконавець діє правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Випадки, коли виконавчий збір не стягується визначені ч.5 ст. 27 Закону №1404-VIII.

З матеріалів справи судом встановлено, що державним виконавцем не винесено при відкритті виконавчого провадження 21.05.2021 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та не дотримано вимоги ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», що також підтверджується постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.04.2024 №05-10/3.

При цьому, 10.08.2022 постановою старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагнер Наталією Іванівною закінчено виконавче провадження ВП №65523134 згідно п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відновлення виконавчого провадження здійснюється державним виконавцем у відповідності до частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII, якою передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, суд зазначає, що Законом № 1404-VIII передбачені такі випадки відновлення виконавчого провадження за постановою державного виконавця:

1) визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження;

2) визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим суд вказує, що законодавцем не передбачено підстав, за наявності яких постанова про відновлення виконавчого провадження не виноситься. Вказана норма про відновлення виконавчого провадження носить імперативний характер та є обов`язком державного виконавця у випадку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу, в даному випадку, скасування в установленому законом порядку постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Однак, судом з матеріалів справи встановлено, що постанова про відновлення виконавчого провадження державним виконавцем не виносилась.

Натомість, у зв`язку із визнанням незаконною та скасуванням постанови від 10.08.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №65523134, відповідачем було винесено постанову від 02.05.2024 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №65523134, щодо правомірності винесення якої суд вказує наступне.

Статтею 40 Закону №1404-VIII визначено наслідки закінчення виконавчого провадження.

Положенням частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у разі закінчення виконавчого провадження, у якому не стягнуто виконавчий збір, з підстави, передбаченої пунктом 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження.

За визначенням частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Обов`язковою передумовою стягнення виконавчого збору є вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ)

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Так, відповідно до пункту 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону (далі Інструкція №512/5).

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначені положення Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5, в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору виконавчого провадження, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Крім того, законодавець надає можливість державному виконавцю за наслідками закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, якщо такий не стягнуто при відкритті виконавчого провадження.

Отже, оскільки при відкритті виконавчого провадження 21.05.2021 року не було вирішено питання про стягнення виконавчого збору, винесення постанови про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про повернення виконавчого документа стягувачу чи про закінчення виконавчого провадження законом не передбачено, оскільки за змістом статті 40 цього Закону така дія є наслідком закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Тобто, Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Суд зазначає, що відповідачем 21.05.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте, постанови про стягнення виконавчого збору, за нормами статті ст. 27 Закону № 1404, винесено не було.

Питання стягнення виконавчого збору державним виконавцем вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У іншому випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.

Тобто для стягнення виконавчого збору необхідно настання відповідних умов:

1) виконавчий збір підлягає стягненню, але він не був стягнутий з боржника;

2) виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону або виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону. Якщо ці умови виконуються одночасно, то державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд враховує, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (частина п`ята статті 13 Закону №1404-VIII).

Разом з тим, суд погоджується з позивачем, що Закон №1404-VIII не наділяє органи державної виконавчої служби повноваженнями приймати рішення про стягнення виконавчого збору у будь-який час та за будь-яких подій, та вони повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №802/848/18-а, від 24 жовтня 2019 року у справі №580/1328/19.

Враховуючи, що державним виконавцем Вагнер Н.І. не виносилось постанови про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про закінчення виконавчого провадження законом не передбачено, оскільки за змістом статті 40 цього Закону така дія є наслідком закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Отже, у даному випадку державним виконавцем при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ, а тому спірна постанови від 02 травня 2024 року винесена передчасно до вирішення питання про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ, що суперечить встановленому Законом порядку.

Інші, передбачені Законом № 1404-VІІІ підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору відсутні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, оскаржувана постанова старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталією Іванівною від 02.05.2024 ВП №65523134 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн прийнята всупереч вимогам Закону №1404-VIII та підлягає скасуванню.

Під час судового розгляду справи судом встановлено порушення відповідачем порядку прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем є суб`єкт владних повноважень, позов задоволено повністю і позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Вилоцької селищної ради Берегівського району (вул. Гагаріна, буд. 8, с-ще Вилок, Берегівський р-н, Закарпатська обл., 90351, ) до Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Миру, буд. 16, м. Виноградів, Закарпатська обл., Берегівський р-н, 90300, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагнер Наталії Іванівни від 02.05.2024 ВП №65523134 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович