Справа № 420/20057/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області та Суворовського районного суду м.Одеса про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії ,

встановила:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області (далі відповідач 1, ТУ ДСА в Одеській області ) та Суворовського районного суду м. Одеса (далі відповідач 2), в якій просить:

визнати протиправним наказ Суворовського районного суду міста Одеси «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» від 21 березня 2024 року № 22-o/c-an (з 22 січня 2024 року) та скасувати наказ Суворовського районного суду міста Одеси «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» від 21 березня 2024 року 22-о/с-ап.

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу № 115-o/c-an від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з адміністративним позовом та доданими до нього документами, суддя вказує про таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог (предмет позову) слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Ця вимога повинна носити правовий характер і бути підвідомчою суду.

Обов`язок щодо визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача і задля цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України.

Як вбачається з прохальної частини позову, то позивач, серед іншого, просить зобов`язати ТУ ДСА України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу № 115-o/c-an від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_2 ».

Проте, щодо сформульованих вимог в частині …. наказу № 115-o/c-an від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_2 » , то суд зауважує, що позивачем не надано даного наказу, проте наявний в матеріалах справи інший наказ Суворовського районного суду міста Одеси від 27.10.2023 р. № 141-0/с-ап « Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 ».

Отже суд вважає, що у вказаній частині позові позивач повинен уточнити заявлені вимоги.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Оскільки предметом оскарження у даній справі є наказ відповідача 2 в частині встановлення позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, то з огляду на предмет спору та, враховуючи приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, строк звернення до суду з цим позовом обчислюється у місячний строк.

Щодо доводу позивача про застосування до спірних правовідносин 3-місячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, з огляду на те, що позові вимоги стосуються заробітної плати (в даному випадку премії), то суддя вказує про таке.

Згідно частин 1 та 2 ст.233 КЗпП України (у редакції чинній з 19.07.2022 р.) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до змісту позовних вимог, основною вимогою у контексті спірних правовідносин є скасування наказу щодо надбавки за вислугу років позивача.

Що ж стосується перерахунку та виплати надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків відповідно до ст.52 Закону України Про державну службу, то такі вимоги у цьому спорі є похідними, позаяк, як вже зазначалося, він стосується оскаржуваного наказу про встановлення надбавки за вислугу років , що є першочерговим у контексті спірних правовідносин. Отже, вказаний спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби.

Таким чином, безпідставним є твердження позивача, що розглядуваний спір є, насамперед, спором про оплату праці, а тому до спірних правовідносин належить застосувати положення частини другої статті 233 КЗпП України.

З огляду на вищевказане та враховуючи, що предметом оскарження у даній справі є наказ Суворовського районного суду міста Одеса «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» від 21 березня 2024 року, а позивач звернувся до суду 25.06.2024 року, то місячний строк звернення до суду є пропущеним.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Крім того, відповідно до частини 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору.

При цьому, позивач вказує, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України " Про судовий збір ".

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України " Про судовий збір " від 08.07.2011 року № 3674-VI ( далі - Закон №3674-VI).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі ( пункт 1 частини 1 ст. 5 цього Закону).

Як зазначалось вище, основною вимогою у контексті спірних правовідносин є визнання протиправним та скасування наказу щодо встановлення надбавки за вислугу років, а вимога про перерахунок та виплату на державній службі 50 відсотків відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» є похідною вимогою, а тому вказаний спір не стосується стягнення заробітної плати, як це помилково вказує позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що в 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 грн.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено одну вимогу немайнового характеру та подано позов в сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову складає 1211,20 грн. ( 3 028,00 * 0,4).

Таким чином, вищевказані обставини є недоліками позовної заяви та створюють перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладене, позовна заява відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161,ч. 1 ст. 169 КАС України, -

ухвалила:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, а саме, надати

- заяву про поновлення строку звернення до суду із обов`язковим зазначенням обставин та причин, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів, або докази дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

- платіжний документ про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

- заяву про уточнення позовних вимог.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна