Справа № 472/363/24
Суддя: Орленко Л. О.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/363/24
Провадження №2-а/472/7/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретарів
судового засідання - Фігурської К.М., Горбаненка А.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 у селищі Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року,
11 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що старшим інспектором відділу Безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області Бершацьким Олександром Сергійовичем 02 квітня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 041151, в якій зазначено, що 02 квітня 2024 року о 13.00 годині в с-щі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулиць с-ща Веселинове, перебуваючи на посаді Веселинівського селищного голови, порушив вимоги норм і стандартів п.п. 5.2.1., 5.12.1 та 5.12.2.1 ДСТУ 3587:2022, що виразилось у наявності вибоїн дорожнього покриття, відсутності дорожніх знаків та ненанесенні дорожньої розмітки, чим порушив п.п. 1.5. Правил дорожнього руху України.
До позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.
Вважає дану постанову такою, яка не відповідає дійсності, оскільки до його повноважень не входить утримання автомобільних доріг і вулиць. В постанові не зазначено місце вчинення правопорушення, а в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі відсутні відомості, яким чином здійснено виміри виявлених недоліків та за допомогою чого, до акту не додані документи, що визначають ту чи іншу ділянку аварійною, небезпечною або місцем концентрації дорожньо-транспортних пригод.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, і зокрема зазначив, що він як селищний голова прямої, безпосередньої відповідальності за утримання автомобільних доріг і вулиць не несе, а цим займається Комунальна установа "Веселинівський благоустрій". Крім того, працівник патрульної поліції не надав йому час для усунення недоліків і відразу притягнув його до адміністративної відповідальності, а в оскаржуваній ним постанові не зазначено місце вчинення правопорушення.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Сергій Гресь в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд". До суду 29 травня 2024 року надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає, та зазначив, що 02 квітня 2024 року о 13.00 годині в с-щі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за утримання АДРЕСА_1 , перебуваючи на посаді Веселинівського селищного голови, порушив вимоги норм і стандартів п.п. 5.2.1., 5.12.1 та 5.12.2.1 ДСТУ 3587:2022, що виразилось у наявності вибоїн дорожнього покриття, відсутності дорожніх знаків та ненанесенні дорожньої розмітки, чим порушив п.п. 1.5. Правил дорожнього руху України, а тому винесено постанову відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачного ч. 1 ст. 140 КУпАП.
Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , з урахуванням відзиву на позовну заяву, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.140 КУпАП.
Відповідно до вимог ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу
Згідно із приписами п.4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.
Судом встановлено, що постановою серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року старшим інспектором відділу Безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області Бершацьким Олександром Сергійовичем застосовано до позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.
За змістом постанови 02 квітня 2024 року о 13.00 годині в с-щі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулиць с-ща Веселинове, перебуваючи на посаді Веселинівського селищного голови, порушив вимоги норм і стандартів п.п. 5.2.1., 5.12.1 та 5.12.2.1 ДСТУ 3587:2022, що виразилось у наявності вибоїн дорожнього покриття, відсутності дорожніх знаків та ненанесенні дорожньої розмітки, чим порушив п.п. 1.5. Правил дорожнього руху України.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно зі ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Отже, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП необхідно встановити, чи є особа суб`єктом даного правопорушення.
Дана вимога передбачена ст. 280 КУпАП, згідно з якою орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року вказано, що Позивачем порушено п.п. 5.2.1., 5.12.1 та 5.12.2.1 ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану».
Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Вимоги ДСТУ 3587-22 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану" поширюються на автомобільні догори загального користування та вулиці населених пунктів і залізничні та трамвайні переїзди. Цей стандарт установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг за умовами забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з ДСТУ 3587-22 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення.
Отже, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
З матеріалів справи не вбачається, відповідачем не встановлено, а позивачем також не надано доказів, хто є балансоутримувачем дороги, щодо якої складений Акт від 02.04.2024 року обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 11-12, 29 -31). Також відсутні докази відповідальної особи з експлуатації дороги.
Крім того, вимоги щодо змісту та реквізитів Акту визначені додатком 2 до Інструкції № 1395. Так, Акт обстеження складається за участю представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та в присутності двох свідків.
Відповідачем на підтвердження виконання вимог Інструкції № 1395 надано копію Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02.04.2024 року, складеного на бланку, який не відповідає формі Акту, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, а саме в ньому вилучені графи, в яких заповнюються відомості про свідків, в присутності яких проведено обстеження.
Відповідно до ДСТУ3587:2022 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці.
В свою чергу, ні акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02.04.2024 року, ні оскаржувана постанова посилання на те, до якої категорії та групи відноситься ділянка дороги не містить, в зв`язку із чим встановити, чи є пошкодження ділянки допустимими у відповідності до норм ДСТУ, є неможливим.
Також в постанові відсутня інформація про конкретне місце розташування ділянки/ділянок дороги/доріг. Тобто, в постанові не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення.
Таким чином, виходячи з аналізу вказаних вище норм, законодавець визначив спочатку можливість усунення недоліків в термін, визначений ДСТУ, з моменту їх виявлення, тоді як інспектором при розгляді справи про притягнення позивача до відповідальності, факту усунення чи неусунення недоліків встановлено не було, оскільки жодного терміну на усунення недоліків Позивачу не надавалось, а відразу ж після виявлення недоліків було притягнуто Позивача до відповідальності.
Крім того, відповідно до п. 3 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.
Проте, відповідачем був наданий акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02.04.2024 року без схеми.
Тобто документальне підтвердження зазначеного в спірній постанові правопорушення є спірним.
Вказане вище є порушеннями положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015.
Таким чином, вищевказаний акт обстеження, який є додатком до постанови про адміністративне правопорушення, є необґрунтованим та таким, що складений з порушеннями норм процесуального законодавства, тому не може бути прийнятий судом до уваги та є недопустимим доказом.
Крім того, відповідач, вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зобов`язаний був встановити чи є особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, встановити та вказати у постанові, в чому конкретно полягає бездіяльність позивача, як посадової особи, в межах наданих повноважень.
Проте, такої інформації оскаржувана постанова не містить.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, відповідач зобов`язаний встановити та зазначити у постанові, які саме дії позивачем, як посадовою особою, виконано не було та чи винний позивач у скоєнні певного адміністративного правопорушення.
У спірній постанові відповідачем не зазначено, які службові обов`язки на позивача покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів, що зафіксовані в оскаржуваній постанові правопорушення є наслідком протиправної бездіяльності позивача, відповідачем не вказано, які саме дії повинен був вчинити позивач та в чому конкретно полягає його протиправна бездіяльність.
Отже, оскаржуване рішення відповідача є таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо обґрунтованості, оскільки відповідачем прийнято рішення без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідно притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути визнано правомірним.
Викладене свідчить про недоведеність у відповідності до ст.77 КАС України правомірності винесеної старшим інспектором відділу Безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області Бершацьким Олександром Сергійовичем постанови серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за приписами ч. 1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в передбаченому санкцією зазначеної статті розмірі 1020 гривень, що є підставою для визнання її протиправною та скасування, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтвердили факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, то суд вважає притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна, а справа про адміністравтине правопорушення - закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 11 квітня 2024 року (а.с. 10).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 73, 74, 75, 76, 77, 79, 139, 241 - 246, 271, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року, - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 041151 від 02.04.2024 року, винесену старшим інспектором відділу Безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області капітаном поліції Бершацьким Олександром Сергійовичем, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП, - закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко