Справа № 120/18516/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 р. Справа № 120/18516/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №46 від 12.10.2023 їй з 15.08.2023 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Також позивачка вказує, що наступним рішенням відповідача від 21.11.2023 №46 їй був донарахований розмір пенсії та загальний стаж склав 33 роки 10 місяців 16 днів.

Позивачка з визначенням такого стажу не погоджується та наголошує на тому, що згідно наданих нею документів та відомостей трудової книжки її загальний стаж становить 43 роки 4 місяці 14 днів, який в повному обсязі безпідставно не був врахований відповідачем.

Ухвалою від 08.01.2024 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

02.02.2024 до суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області з 15.08.2023 та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано окремі періоди роботи згідно з трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки виправлення дати народження здійснено з порушенням Інструкції №58, а саме не зазначено підставу внесення змін. Періоди роботи з 01.01.1998 зараховано відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Також відповідач зауважив, що з метою надання практичної допомоги Головним управлінням надіслано запити щодо підтвердження стажу роботи позивача в ТОВ Швейна фабрика Поділля та в Роздільнянському райпобуткомбінаті.

Відтак, з огляду на викладене, відповідач вважає, що діяв правомірно, а тому в позові просить відмовити.

23.02.2024 представником позивача долучено додаткові докази.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №46 від 12.10.2023, сформованим в електронній формі у виді протоколу, ОСОБА_1 з 15.08.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказаним рішенням загальний стаж позивача визначений - 30 років 10 місяців 14 днів.

Також судом встановлено, що іншим рішенням відповідача від 21.11.2023 №46, позивачу проведено перерахунок її пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, у зв`язку з чим збільшено розмір страхового стажу ОСОБА_1 , який за цим рішенням складає 33 роки 10 місяців 16 днів.

Втім, позивачка з такими рішення відповідача не погоджується та зазначає, що відповідач протиправно при призначенні її пенсії зарахував страховий стаж лише в 33 роки 10 місяців 16 днів, оскільки, на її переконання, згідно відомостей трудової книжки її загальний стаж мав би становити 43 роки 4 місяці 14 дні.

Наведені обставини спонукали ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) також визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому потреба у наданні додаткових відомостей або ж уточненні інших відомостей виникає лише тоді, коли у заявника відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, або ж містяться неточні записи про період його роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Як уже було встановлено судом, після проведення перерахунку пенсії за рішенням відповідача від 21.11.2023, загальний стаж ОСОБА_1 визначений як 33 роки 10 місяців 16 днів.

Втім, позивач із таким обчисленням стажу не погоджується та наголошує на тому, що згідно записів трудової книжки її страховий стаж складає 43 роки 4 місяці 14 днів, який в повному обсязі мав би бути врахованим пенсійним органом при обчисленні її пенсії.

Так, досліджуючи зміст записів трудової книжки ОСОБА_1 від 15.04.1983 серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач:

з 01.04.1983 по 11.11.1983 працювала техніком механіком обладнання в Роздільнянському райпобуткомбінаті (записи 1-2);

з 01.08.1984 по 28.03.2008 працювала на різних посадах в ТОВ Швейна фабрика Поділля (записи 3-10);

з 29.04.2008 по 31.03.2009 отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи 11-12);

з 01.04.2009 по 27.04.2022 працювала електромеханіком з ліфтів у Вінницькому міському комунальному підприємстві Вінницяміськліфт (запис 13-14);

з 27.04.2022 прийнята на роботу прибиральником службових приміщень військової частини НОМЕР_2 (запис 15).

При цьому суд враховує, що вказані записи містять необхідні відомості про роботу у такий період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дату звільнення з посади, зазначення відомостей, на підстави чого внесені відповідні записи, також записи про звільнення засвідчені чіткими відтисками печатки підприємств.

Водночас, із долученого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що не всі періоди роботи позивача згідно трудової книжки були зараховані відповідачем до її страхового стажу.

Так, із цього розрахунку прослідковується те, що період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1983 по 11.11.1983 в Роздільнянському райопобуткомбінаті взагалі не врахований.

Щодо іншого періоду її роботи з 01.08.1984 по 28.03.2008 в ТОВ Швейна фабрика Поділля, який складає загалом 23 роки 7 місяців та 27 днів, то такий зарахований частково.

Поряд із тим, із наданого розрахунку не зрозуміло, який саме період роботи в ТОВ Швейна фабрика Поділля і з яких причин не був зарахований відповідачем до страхового стажу позивача. Як і є незрозумілим, які саме інші періоди трудової діяльності та з яких підстав не були зараховані до страхового стажу позивача, як і причини не зарахування усього стажу.

Так, відповідач у своєму відзиві вказував на те, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки виправлення дати народження здійснено з порушенням Інструкції №58, а саме не зазначено підставу внесення змін.

Втім, такі твердження відповідача не відповідають дійсності та не беруться судом до уваги, оскільки трудова книжка позивача не містить жодного виправлення в даті народження, та як слідує зі змісту рішень про призначення пенсії, позивачу все ж була призначена пенсія та зараховано страхового стажу в 33 роки 10 місяців і 16 днів.

Також відповідач зазначив, що з метою надання практичної допомоги Головним управлінням надіслано запити щодо підтвердження стажу роботи позивача в ТОВ Швейна фабрика Поділля та в Роздільнянському райпобуткомбінаті.

Щодо вищевказаного, то суд враховує те, що частина 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV визначає право органу Пенсійного фонду України вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, відповідач не надав жодних доказів, що ним були здійсненні дії спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити вказаний вище стаж, зокрема, матеріали справи не містять доказів, що відповідачем було надіслано запити на підприємства, де працювала позивач для підтвердження стажу останньої.

Крім того, як вже було встановлено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Трудова книжка позивача містить належні записи про період її роботи в ТОВ Швейна фабрика Поділля та в Роздільнянському райпобуткомбінаті, тому є незрозумілим чому вказані періоди не були враховані відповідачем при визначені її страхового стажу, як і інші періоди трудової діяльності позивача.

Таким чином з огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач при призначені позивачу пенсії неналежно розглянув питання щодо зарахування до страхового стажу всіх періодів її роботи згідно трудової книжки останньої.

При цьому суд враховує, що за матеріалами справи неможливо достеменно зробити висновок як про чіткі періоди трудового стажу позивача, які не були враховані їй при призначенні пенсії за віком, так і конкретні причини та підстави, за яких такі періоди не враховувались відповідачем. Із цього слідує, що в межах спірних правовідносин суд не може надати оцінку тим чи іншим причинам відмови відповідача у зарахуванні до трудового (страхового) стажу позивача усіх періодів її трудової діяльності, позаяк відсутня попередня оцінка таких умов з боку самого відповідача.

Таким чином обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд враховує те, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, що відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. Рішення (дії), яке (які) приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Суд зазначає, що обчислення стажу, який враховується при призначенні (перерахунку) пенсії, є повноваженням пенсійного органу під час здійснення адміністративних процедур. Суд не може підміняти державний орган, рішення чи дії якого оскаржуються приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, що би свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

В той же час суд вказує на те, що обраний позивачем спосіб захисту як визнання протиправними рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 46 від 12.10.2023 про призначення пенсії та рішення №46 від 21.11.2023 про перерахунок пенсії може понести негативні наслідки для особи (позивача), позаяк саме цими рішеннями їй була призначена (перерахована) пенсія. А жодних висновків щодо відмов позивачу у зарахуванні до її стажу роботи усіх періодів її трудової діяльності згадані вище рішення не містять.

Таким чином з урахуванням аналізу норм законодавства та встановлених обставин, враховуючи компетенцію пенсійного органу в питаннях обчислення і зарахування стажу, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду питання щодо зарахування до страхового стажу всіх періодів роботи позивача згідно її трудової книжки НОМЕР_1 , а також зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо можливості зарахування до страхового стажу всіх періодів роботи позивача згідно записів цієї трудової книжки та поданих нею документів, з урахуванням оцінки та висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково у визначений судом спосіб.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1/2) судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного розгляду питання відносно зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 всіх періодів її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.04.1983 та поданих нею документів при призначенні їй пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути питання щодо можливості зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу всіх періодів її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.04.1983 та поданих нею документів, з урахуванням оцінки та висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05.07.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович