Справа № 756/6821/24
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.07.2024 Справа № 756/6821/24
Унікальний № 756/6821/24
Провадження № 2-а/756/92/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» липня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою відповідача інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Одинцова А.О. 14 травня 2024 року його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності, згідно якої позивач порушив вимоги ПДР, а саме керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Героїв Дніпра о 20 годині 50 хвилин, не маючи права керування вказаним т/з, чим порушив п. 2.1.А. Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 3 400,00 гривень.

Позивач зазначив, що вказаного правопорушення він не вчиняв, оскільки він є громадянином Ізраїлю і на вимогу інспектора пред`явив посвідчення водія міжнародного зразка, що видане країною - Ізраїль, як це вимагають ПДР, однак інспектор протиправно склав постанову, оскільки вважав, що вказане міжнародне посвідчення водія повинно бути нотаріально посвідчене.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

08 липня 2024 року до суду надійшов відзив на вказаний вище позов, в якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що під час перевірки документів у позивача, останній надав посвідчення водія Ізраїлю, зазначивши, що він не проживає на території України на постійній основі. Перевіривши водія за допомогою бази «Армор», було виявлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає на території Україна, має паспорт громадянина У країни та водійське посвідчення НОМЕР_2 , яке було видано ще у 2004 році. Однак, вказаного водійського посвідчення НОМЕР_2 на вимогу інспектора поліції позивач не надав. Окрім того, представник відповідача зазначила, що її довіритель не є належним відповідачем по справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд убачає необхідним у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Одинцов А.О. 14 травня 2024 року виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 2148792, згідно якої позивач порушив вимоги ПДР, а саме керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Героїв Дніпра о 20 годині 50 хвилин, не маючи права керування вказаним т/з, чим порушив п. 2.1.А. Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 3 400,00 гривень.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування вищевказаної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 126 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

У зв`язку із наведеним, слід зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Аналогічну правову позицію з питання неналежного відповідача у справі висловив Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 803/1252/17.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, інспектори Управління патрульної поліції у м. Києві діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Згідно ст. 15 Закону України «Про національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Перелік територіальних органів Національної поліції міститься в додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730, де Управління патрульної поліції у місті Києві не зазначено.

Відомостей щодо зазначеного органу не містить і Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 1.1. Положення про Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/2, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Отже відповідні Управління патрульної поліції у м. Києві не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-22 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не його структурний підрозділ.

За наведених обставин, суд уважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення необхідно відмовити.

Разом з тим інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 48, 77, 241-246, 255 КАС України ст. 9, 17, 18, 33, 126, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Белоконна