Справа № 240/1337/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Житомир

справа № 240/1337/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті з 28.12.2022 по даний час грошового забезпечення та додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

- зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 28.12.2022 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та під час проходження військової служби приймав участь в бойових діях.

Однак, під час участі у бойових діях набув захворювання, внаслідок якого у період з 28.12.2022 по 31.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.

Зазначає, що у вказаний період відповідачем не нараховувалося та не виплачувалося грошове забезпечення та додаткова грошова винагорода у розмірі до 100000 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженими особами відповідача.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну (за вх.№7787/24), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Зазначає, що позивач 28.12.2022 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було проведено службове розслідування та за його результатами, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2023 №127 позивачу оголошено «сувору догану» та було призупинено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди на час самовільного залишення військової частини, а саме з 28.12.2022 по день повернення до військової частини.

Відповідно до рапорту позивача від 23.11.2023 позивач прибув до Військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.

У зв`язку з повернення позивача для проходження військової служби, відповідачем проведено службове розслідування відносно ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що позивач був незаконно відсутній на військовій службі в період: 23.02.2023, з 05.04.2023 по 30.04.2023, з 29.05.2023 по 30.06.2023, з 30.06.2023 по 09.07.2023, з 14.07.2023 по 22.11.2023.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 №4482, у зв`язку з викладеним, відповідачем прийнято рішення не виплачувати позивачу грошове забезпечення за вказані вище періоди, а також щомісячну премію за лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2023 року.

Таким чином, на думку відповідача, підстави для виплати грошового забезпечення позивачу за період з 28.12.2022 по 31.12.2023 відсутні.

Щодо виплати додаткової винагороди за період з 28.12.2022 по 31.12.2023, зазначає, що надані медичні документи не підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Згідно з довідкою №1/691/1 від 18.02.2023 ОСОБА_1 в період з 08.12.2022 по 28.12.2022 приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України в районах н.п. Бахмут, н.п. Яковлівка Донецька область.

29.12.2022 позивач направлений Військовою частиною НОМЕР_2 (направлення №39) для стаціонарного лікування до Комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради із зазначенням діагнозу: гострий бойовий стресовий розлад з психотичними включеннями, інсомнією (а.с. 26).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7663 позивач в період з 29.12.2022 по 23.01.2023 проходив стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради із зазначенням клінічного діагнозу: депресивний епізод внаслідок тривалої психотравмуючої ситуації, астено-тривожний синдром з інсомнією, F43.2 (а.с. 28-29).

24.01.2023 позивач направлений Військовою частиною НОМЕР_1 (направлення №548) для психіатричного обстеження, яке пройшов 24.01.2023, що підтверджено копією записів у медичній книжці (а.с.38, 39).

24.01.2023, згідно з направлення №408, позивач направлений військовою частиною НОМЕР_2 на лікування до Комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради (а.с. 27).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №666, позивач в період з 25.01.2023 по 22.02.2023 проходив стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради із зазначенням діагнозу: помірний тривожно-депресивний розлад внаслідок тривалої психотравмуючої ситуації, астено-іпохондричний синдром з інсомнією (а.с. 30-31).

З 24.02.2023 по 06.03.2023 позивач проходив стаціонарне лікування у Комунальному підприємстві "Лікарня №1" Житомирської міської ради, що підтверджено випискою із медичної карти №2099 із основним діагнозом: енцефалопатія неуточнена, енцефалопатія змішаного генезу І ст, стійкий церебралгічний, виражений цереброастенічний синдроми, вестибуло-атактичні розлади (а.с. 32-33).

В період з 06.03.2023 по 04.04.2023 позивач проходив стаціонарне лікування у Комунальному підприємстві "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради, що підтверджено випискою із медичної карти №1751 (а.с. 34-35).

З 01.05.2023 по 29.05.2023 позивач проходив стаціонарне лікування у Комунальному підприємстві "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради, що підтверджено епікризом (а.с. 36-37).

Відповідно до наказу №127 від 15.01.2023 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 ", в ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач 28.12.2022 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 без поважних причин.

За результатами службового розслідування позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено «сувору догану» та призупинено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди на час самовільного залишення військової частини, а саме з 28.12.2022 по день повернення до військової частини (а.с. 61-62).

Відповідно до рапорту позивача за вх.№21669 від 23.11.2023 позивач просив поновити його на службі у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 64 зворот).

Відповідачем проведено службове розслідування відносно ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що позивач був незаконно відсутній на військовій службі за наступні періоди: 23.02.2023, з 05.04.2023 по 30.04.2023, з 30.05.2023 по 09.07.2023, з 14.07.2023 по 22.11.2023.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 №4482, у зв`язку з викладеним, відповідачем вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і оголосити догану та не виплачувати позивачу грошове забезпечення за вказані вище періоди, а також щомісячну премію за лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2023 року в повному обсязі.

Проте, за час лікування наказано виплатити грошове забезпечення, а саме за період з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023; з 10.07.2023 по 13.07.2023 та щомісячну премію за січень 2023 року та березень 2023 року в повному обсязі (а.с. 62 зворот - 63).

Згідно з довідкою про доходи позивача, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , в період з грудня 2022 року по лютий 2023 року відсутня інформація про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168) (а.с. 43).

Позивач, не погоджується із вказаною бездіяльністю відповідача, спрямованою на позбавлення його права на виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів від 28.02.2022 №168 за період з 28.12.2022 по 31.12.2023, вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2-4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 та № 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 слідує висновок, що встановлено лише дві умови, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 28.12.2022 по 31.12.2023, у зв"язку з отриманим захворюванням пов"язаним із захистом Батьківщини.

Згідно з аналізу вищевикладених норм слідує, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У свою чергу, підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до довідки №1/691/1 від 18.02.2023 ОСОБА_1 в період з 08.12.2022 по 28.12.2022 приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України в районах н.п. Бахмут, н.п. Яковлівка Донецька область.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №5691 від 13.07.2023, за результатами проведеного медичного огляду ВЛК Військової частини НОМЕР_2 , 13.07.2023, встановлено, що захворювання ОСОБА_1 (діагноз - стійкий помірно виражений тривожно-депресивний розлад з інсомнією внаслідок перенесеної гострої реакції на стрес, з проявами емоційно-вольовою нестійкістю), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 46).

Тобто, матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_1 отримав захворювання, яке пов`язано із захистом Батьківщини.

Разом з тим, згідно з виписками з медичних карток хворого та епікризом, що вказані вище, позивач у зв"язку з отриманим захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди: з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023.

Вищевикладене, на переконання суду свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а відтак має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме за періоди: з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023.

Крім того, суд враховує, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 №4482, у зв`язку із поверненням позивача для проходження військової служби, його поновлено на військовій службі з 23.11.2023 та за час лікування наказано виплатити грошове забезпечення, а саме: за період з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023; з 10.07.2023 по 13.07.2023 та щомісячну премію за січень 2023 року та березень 2023 року в повному обсязі (а.с. 62 зворот - 63).

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу належне грошове забезпечення за час лікування, а саме: за період з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023; з 10.07.2023 по 13.07.2023, не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем самостійно вчинено дії щодо нарахування позивачу грошового забезпечення за вказаний період.

Щодо позовних вимог в частині зобов"язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за проміжок часу з 28.12.2022 по 31.12.2023 за виключенням вищевказаних періодів перебування позивача на стаціонарному лікуванні (з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023), суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до наказу №127 від 15.01.2023 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 ", в ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач 28.12.2022 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 без поважних причин.

За результатами службового розслідування позивачу оголошено «сувору догану» та призупинено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди на час самовільного залишення військової частини, а саме з 28.12.2022 по день повернення до військової частини (а.с. 61-62).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 №4482, у зв`язку з повернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 , відповідачем прийнято рішення не виплачувати позивачу грошове забезпечення за періоди незаконної відсутності на військовій службі (23.02.2023, з 05.04.2023 по 30.04.2023, з 29.05.2023 по 30.06.2023, з 30.06.2023 по 09.07.2023, з 14.07.2023 по 22.11.2023).

Відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Доказів оскарження чи скасування вищевказаних наказів ВІйськової частини НОМЕР_1 позивачем суду не надано, протилежного судом не встановлено.

Відповідно до абз.9, 10 п.15 Розділу 1 Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п.5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до п.14 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Крім того, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022.

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини.

За містом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Таким чином, судом під час розгляду даної справи не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав, визначених чинними нормами права, про включення позивача до наказів про виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди в період з 28.12.2022 по 31.12.2023 за виключенням періодів перебування позивача на стаціонарному лікуванні (з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023), отже в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулася за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (с.Зелена Поляна, Житомирська обл., Житомирський р-н,12010, ідн. номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за періоди: з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороди, збільшену до 100000 грн, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за періоди: з 29.12.2022 по 22.02.2023; з 24.02.2023 по 04.04.2023; з 01.05.2023 по 29.05.2023, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 05 липня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко