Справа № 465/2506/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 465/2506/23 пров. № А/857/11555/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 квітня 2024 року, головуючий суддя Ванівський Ю. М., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської МР, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення спеціаліста 1 категорії - інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Борзова Олексія Юрійовича серії РАП № від 20.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що має інвалідність 2-ї групи, у власності має автомобіль марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , котрим постійно користується та, відповідно, має право паркуватися на спеціально відведених місцях для людей з інвалідністю. Однак через зайнятість спеціальних місць або їх відсутність могла вимушено припаркувати (зупинити) свій автомобіль в іншому місці. Крім цього, позивач неодноразово зверталася до відповідача з листами та запитами щодо врахування при накладенні адміністративного стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; щодо можливості визнання обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, пом`якшуючими; щодо можливості звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю. Зазначає, що в постанові не зазначено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено; постанову спеціаліста 1 категорії - інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Борзова Олексія Юрійовича серії РАП № від 20.03.2023 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасовано; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської МР оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що транспортний засіб позивача було припарковано в зоні дії знаку 3.34, з заїздом на тротуар. В той же час, згідно п. 3 розділу 33 ПДР, дія знаку 3.34 "Зупинку заборонено" поширюється на той бік дороги, на якому він встановлений. Звернув увагу суду на те, що ні позивач, ні будь-хто інший не звертався до департаменту міської мобільності та величної інфраструктури Львівської міської ради із заявою про звільнення від адміністративної відповідальності чи про визнання факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення як у визначений ст. 279-3 КУпАП строк так і після його спливу. Також на підтвердження порушення вимог ПДР України ОСОБА_1 , відповідачем долучено матеріали фотофіксації та схему розташування знаку 3.34. "Зупинку заборонено" на ділянці дороги вул. Смаль-Стоцького у м. Львові.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови від 20 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення серії РАП №, 07 березня 2023 року о 16 год. 53 хв. водій транспортного засобу марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку за адресою м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 6А, чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 року №1306 в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини водія транспортного засобу марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , а також докази перебування транспортного засобу позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» у період, в який було винесено оскаржувану постанову.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 15.1 ПДР України передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до ПДР України в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Пунктом 1.10 ПДР встановлено, що автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Таким чином, тротуар, як і проїзна частина, є складовим елементом дороги в цілому.

Оскільки відповідно до розділу 33 ПДР, дія зокрема, дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється на відповідний бік дороги, тому дорожній знак 3.34 поширює свою дію в тому числі й на тротуар.

Відтак, здійснювати в межах тротуару із дотриманням п.15.10 «в» ПДР при цьому, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 забороняється.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року у справі № 686/13619/17 вказано наступний висновок: «позивач, як і суди попередніх інстанцій, помилково вважають, що дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється виключно на проїзну частину вулиці (дороги) Вайсера у м. Хмельницькому, оскільки дія заборонного знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), елементом якої є тротуар, саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині».

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Матеріалами справи, зокрема фотосвітлинами з місця події видно, що ОСОБА_1 , 07 березня 2023 року о 16 год. 53 хв. здійснила зупинку транспортного засобу KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушила ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання позивача про те, що оспорювана постанова не містить посилань на докази вчинення адміністративного правопорушення, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується матеріалами справи, а його доводи не спростовують вказаного факту.

Покликання позивача, щодо порушення порядку розгляду справи відповідачем, зокрема, розгляд справи без його участі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги. Оскільки положеннями ч. 5 ст. 279-1 КУпАП, яка встановлює особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивача про можливість безоплатного паркування у м. Львові, як особи з інвалідністю ІІ групи, оскільки згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а не за відсутність оплати вартості послуг з паркування.

Крім того, покликання ОСОБА_1 щодо здійснення нею, будучи особою з інвалідністю, вимушеної зупинки через зайнятість спеціальних місць для паркування транспортних засобів водіями з інвалідністю або їх відсутність, тобто у стані крайньої необхідності, оскільки на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу.

Крім того, як уже зазначалось судом раніше, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а наведені позивачем у своєму адміністративному позові обставини про відсутність вчинення адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради задовольнити, рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року у справі №465/2506/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич

Повний текст постанови складено 04.07.2024 року