Справа № 420/7064/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7064/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у письмовому спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Ради адвокатів Одеської області, у якій позивач просить суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області від 23.02.2024, яке оформлене у вигляді протоколу засідання Ради адвокатів Одеської області №95 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про приведення його до присяги адвоката України та видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

(2). Зобов`язати Раду адвокатів Одеської області привести ОСОБА_1 до присяги адвоката України та видати йому свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що відповідач протиправно відмовив йому в отриманні свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Позивач успішно виконав усі необхідні, встановлені законом, процедурні умови для отримання статусу адвоката. Зокрема, здав кваліфікаційний іспит, пройшов стажування, отримав позитивні результати. Проте відповідач, посилаючись на несумісність роботи позивача з адвокатською діяльністю, невірно застосовуючи норму закона, перешкоджає на фінальній стадії добору видачі свідоцтва та реалізації права позивача на зайняття адвокатською діяльністю.

(б) Позиція відповідача

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи та про можливість подання відзиву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

25.03.2024 суд ухвалив відкрити спрощене позовне письмове провадження у справі.

IV. Обставини, встановлені судом

Відповідно до довідки ВКЗ Одеського державного університету внутрішніх справ №3/1-194 від 14.07.2022 позивач працює на посаді проректора Одеського державного університету внутрішніх справ, має науковий ступінь доктора юридичних наук, вчене звання професора, спеціальне звання полковника поліції, займається науково-педагогічною діяльністю.

Маючи намір стати адвокатом, позивач звернувся до відповідача з метою складання кваліфікаційного іспиту та проходження стажування відповідно до процедури, встановленої Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

25.11.2021 позивач склав кваліфікаційний іспит. На підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 25.11.2021 №131-1021 позивач отримав свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії ОД№59 від 13.11.2021. Строк дії свідоцтва до 25.11.2024.

На підставі рішення відповідача №59 від 13.12.2021 та направлення для проходження стажування серії ОД №001911 від 15.12.2021 в термін з 03.01.2022 по 03.07.2022 позивач пройшов стажування у адвоката Байрактар Ольги Володимирівни .

20.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю без звільнення з поліції. При цьому позивач посилався, що він склав кваліфікаційний іспит, отримав направлення на стажування, закінчив стажування та при звіті проходження стажування отримав позитивний результат. Водночас позивач зазначив, що після отримання свідоцтва планує зупинити його дію та займатися адвокатською діяльністю після звільнення з служби в поліції.

23.02.2024 відповідач прийняв рішення у вигляді протоколу №95 про відмову у задоволенні заяви позивача через вимоги щодо несумісність. Як на підставу відмови відповідач посилається на ст.7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання щодо існування у відповідача законних підстав для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Для цього суду необхідно з`ясувати чи поширюються , встановлені законом, правила несумісності на позивача, через те, що він є поліцейським, завершити процедуру добору та отримати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Статтями 1 та 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Згідно з ч.1 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076- VI (далі - Закон №5076- VI) : "Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю".

Частина 2 ст.6 Закону №5076- VI містить перелік осіб, які не можуть бути адвокатом, зокрема це особа, яка :

"1) має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також нетяжкого злочину, за який призначено покарання у виді позбавлення волі;

2) визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною;

3) позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю;

4) звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, дізнавача, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення".

Згідно з ч.7 ст.10 Закону №5076- VI : "Результати стажування оцінюються радою адвокатів регіону протягом тридцяти днів з дня отримання звіту.

За оцінкою результатів стажування рада адвокатів регіону приймає рішення про:

1) видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

2) продовження стажування на строк від одного до трьох місяців.

Стажист адвоката та керівник стажування повідомляються про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття.

Частина 11 ст.11 Закону №5076-VI встановлює: "Особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України".

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №5076- VI: "Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України".

Звертаючись до фактів цієї справи, позивач відповідає вимогам ч.1 ст.6 Закону №5076- VI, виконав усі умови процедури, встановленої Законом №5076 - VI, які від нього залежали, для набуття права на отримання статусу адвоката та зайняття адвокатською діяльністю, що завершується складенням присяги адвоката України та отриманням свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Проте перешкодою для завершення встановленої Законом №5076- VI процедури стала відмова відповідача у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

У спірному рішення відповідач посилається на порушення вимог несумісності, зокрема статті 7 Закону №5076- VI.

Так, вимоги щодо несумісності з діяльністю адвоката регулює стаття 7 Закону №5076- VI. Відповідно до ч.1 цієї статті несумісною з діяльністю адвоката є:

1) робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції";

2) військова або альтернативна (невійськова) служба;

3) нотаріальна діяльність;

4) судово-експертна діяльність.

В свою чергу відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є поліцейські.

З аналізу норм закону суд зазначає, що вони встановлюють відповідні обмеження лише щодо безстрокового здійснення адвокатської діяльності, яка спрямована на надання правової допомоги клієнту. Однак законодавство не обмежує, зокрема, поліцейським у праві брати участь у відповідних процедурах добору та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Тобто обставини несумісності мають місце тільки, коли особа вже набула статус адвоката, а значить склала присягу та отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Порушення вимог несумісності в діяльності адвоката виникають відповідно під час здійснення адвокатської діяльності.

Підтвердженням даного висновку є вимоги ч.2 ст.7 Закону №5076- VI: " У разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності". Тобто проблеми, пов`язані з питанням несумісності в адвокатській діяльності, усуваються шляхом подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Крім того, існування обставин несумісності тягне за собою зупинення адвокатської діяльності.

Аналогічно порушення вимог несумісності відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону №5076 - VI: є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та як наслідок зупинення його діяльності в якості притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, Постановою ВП ВС від 06.07.2023 у справі №500/4859/21 Суд зробив правовий висновок, що законодавство України не обмежує осіб, які перебувають на службі в органах місцевого самоврядування, у праві брати участь у відповідних процедурах добору, складати присягу адвоката України та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Обставини несумісності можуть виникнути після складання присяги й отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Також Верховний Суд у складі ВП дійшов висновку, що особа, яка відповідає встановленим ч.1 ст.6 Закону України " Про адвокатуру і адвокатську діяльність" вимогам , не працює на посадах судді чи прокурора, пройшла всі необхідні етапи процесу набуття статусу адвоката то орган адвокатського самоврядування, наділений повноваженнями приймати присягу адвоката України, не має права їй відмовити.

Крім того, позивач посилається на порушення позивачем його право на приватне життя, гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі-Конвенція).

Стаття 8 Конвенції стверджує про наступне:

« 1. Кожен має право на повагу до свого приватного ... життя ...

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.»

Відмова позивачу завершити фінальну стадію процесу для отримання статуса адвоката, зокрема приведення до присяги, що має церемоніальний характер, видачу свідоцтва, за умов, коли він успішно завершив всі суттєві та визначальні етапи необхідні для отримання статусу адвоката, є втручанням у його право на особистий розвиток, право на доступ до професії адвоката і безсумнівно, належить до сфери його особистого життя .Тобто спірні відносини підпадають під сферу дії ст.8 Конвенції.

Для того, аби встановити, чи складало втручання адміністративного органу порушення статті 8 Конвенції, необхідно встановити відповідно до пункту 2 статті 8 чи «відповідає воно закону», переслідує одну або кілька законних цілей, перерахованих в цій статті, і є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення мети або цілей, про які йде мова (дивіться S.H. та інші проти Австрії [ВП ], № 57813/00, § 89, ЄСПЛ 2011).

Суд зазначає, що відповідач відмовивши у задовленні заяви позивача, посилався на статтю 7 Закону №5076- VI, зокрема на порушення вимог несумісності. Суд вище по тексту зробив висновок, що обставини несумісності мають місце тільки тоді, коли особа вже набула статус адвоката, а значить склала присягу та отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Тобто, відмовляючи позивачу з цих підстав, відповідач невірно застосував приписи ст.7 Закону №5076- VI, оскільки на етапі добору вона застосовна до позивача.

Отже, через невірне застосування Закону №5076 - VI Суд вважає, що втручання не було передбачене законом та становить порушення статті 8. Конвенції.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до процедури встановленої Законом №5076- VI приведенню до присяги та видачі свідоцтва передує прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на адвокатську діяльність. Таким чином, з метою здійснення ефективного захисту прав позивача, суд на підставі ч.2 ст.9 КАСУ виходить за межі позовних вимог та вважає необхідним зобов`язати крім іншого відповідача видати рішення про право на заняття адвокатською діяльністю

VI. Судові витрати

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог суд на підставі ч.1 ст.139 КАС України розподіляє судові витрати на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області від 23.02.2024, яке оформлене у вигляді протоколу засідання Ради адвокатів Одеської області №95 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про приведення його до присяги адвоката України та видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

3.Зобов`язати Раду адвокатів Одеської області прийняти рішення про право на зайняття адвокатською діяльністю, привести ОСОБА_1 до присяги адвоката України та видати йому свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

4.Стягнути з Ради адвокатів Одеської області (; 65045 м.Одеса, вул. Жуковського,14) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять),20 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО