Справа № 347/518/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 347/518/24 пров. № А/857/12373/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я..

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Кіцула Ю.С. у м. Косів) у справі № 347/518/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що уповноваженими особами Космацької сільської ради здійснено оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Космацькій територіальній громаді за списками, особи належним чином повідомлені про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 15.02.2024р включно, про що свідчить інформація в додатках на кожного зокрема. Позивач наполягає, що в його діях відсутні порушення абз. 11 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», звинувачення в яких лягли в основу оскаржуваної постанови.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19.04.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимоги п. 32 Порядку організації та ведення військового обліку військовозобов`язаних позивачем не виконані в повному обсязі не забезпечено контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що для правомірності покладення на нього ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 обов`язків щодо забезпечення оповіщення та прибуття громадян з числа мешканців сіл, видані ним розпорядження повинні були б стосуватися громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п 'ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частини 3-5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не відносять до осіб, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації та не встановлюють порядок залучення до такого виконання мешканців територіальної громади, які є військовозобов`язаними, та з приводу оповіщення яких позивачу до виконання надійшло розпорядження.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що

Відповідно до копії витягу з реєстру Космацької територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно з копіями розпоряджень №1022/1 та № 1022/2, виданих ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 доручено здійснити оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Космацькій територіальній громаді (а.с.11-12, 27-28).

Відповідно до копії розпорядження від 15.02.2024 № 59/02.2-17, Космацькою сільською радою проінформовано ІНФОРМАЦІЯ_3 про створення комісій з мобілізації (а.с. 13-17).

Згідно з копією розпорядження від 12.02.2024 № 31/02.3-8-к, Космацькою сільською радою створено комісію з мобілізації в с. Космач (а.с.18).

Згідно з копією розпорядження від 12.02.2024 № 32/02.3-8-к, Космацькою сільською радою створено комісію з мобілізації в с. Брустури (а.с.19).

Згідно з копією розпорядження від 12.02.2024 № 33/02.3-8-к, Космацькою сільською радою створено комісію з мобілізації в с. Прокурава (а.с.20).

Відповідно до копії розпорядження від 12.02.2024 № 31/02.3-8-к, Космацькою сільською радою повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб в с. Космач (а.с.21).

Відповідно до копії розпорядження від 12.02.2024 № 32/02.3-8-к, Космацькою сільською радою повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб в Брустурівському старостинському окрузі Космацької територіальної громади (а.с.22).

Відповідно до копії розпорядження від 12.02.2024 року № 31/02.3-8-к, Космацькою сільською радою повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб в Прокуравському старостинському окрузі Космацької територіальної громади (а.с.21).

Згідно з копією розпорядження № 1020/1 від 12.02.2024, ОСОБА_1 доручено здійснити оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на обліку в Космацькій територіальній громаді згідно списку (а.с.24-25).

Відповідно до копії листа № 12 від 14.02.2024, старостою Прокуравського старостинського округу надано звіт щодо оповіщення військовозобов`язаних, які зареєстровані на території Прокуравського старостинського округу (а.с.26).

Згідно з копією листа № 11 від 14.02.2024 староста Прокуравського старостинського округу повідомив про результати здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які зареєстровані на території Прокуравського старостинського округу (а.с.29).

Відповідно до акту обстеження від 14.02.2024, підписаного старостою Прокуравським старостинським округом ОСОБА_3 та письмовим поясненням ОСОБА_4 , не здійснено оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_5 , так як він знаходився на заробітках (а.с.30-31).

Згідно з актом обстеження від 14.02.2024, підписаного старостою Прокуравським старостинським округом ОСОБА_6 не здійснено оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_7 , так як у домоволодінні нікого не виявлено (а.с.32).

Відповідно до акту обстеження від 13.02.2024, підписаного старостою Прокуравським старостинським ОСОБА_8 не здійснено оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_9 , так як будинок був зачинений (а.с.33).

Згідно з копіями звітів №№ 4, 5 від 14.02.2024, староста с. Брустори ОСОБА_10 повідомив ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про кількість військовозобов`язаних осіб, що підлягають оповіщенню на території Брустурівського старостинського округу (а.с.34-35).

Відповідно до відповіді Космацького сільського голови від 15.02.2024 № 1191/11-24 на розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1022/1 від 12.02.2024, поінформовано про результати оповіщення військовозобов`язаних осіб на території Космацької сільської ради в кількості 14 осіб (а.с.36-44).

Згідно з відповіддю Космацького сільського голови від 15.02.2024 року № 1191/11-24 на розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1022/1 від 12.02.2024, поінформовано про результати оповіщення військовозобов`язаних осіб на території Космацької сільської ради в кількості 20 осіб (а.с.45).

Відповідно до копії клопотання від 21.02.2024, Космацький сільський голова ОСОБА_1 просив ІНФОРМАЦІЯ_3 про відкладення розгляду справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю (а.с.46-47)

Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2024 року, Космацький сільський голова ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме: 19.02.2024 о 12:15 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що гр. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою Космацької ТГ, отримавши відповідні мобілізаційні розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_2 , не організував у встановленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до обов`язку щодо мобілізації, чим порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період (а.с.48).

Відповідно до повідомлення від 22.02.2024 № 1272, ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення (а.с.49).

Згідно з копією постанови № 1280 від 26.02.2024, ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с.50).

На виконання вимог ухвали Косівського районного суду від 20.03.2024, ІНФОРМАЦІЯ_3 надано належним чином завірені матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 1120 від 19.02.2024 з додатками на 16 аркушах, клопотання про відкладення розгляду справи з додатками на 3 аркушах, повідомлення про розгляд справи на 1 аркуші, постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1280 від 26.02.2024 на 1 аркуші (а.с. 66-87).

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м.Києва та м.Севастополя (ч. 7 ст. 1 Закону №2232-XII).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону №2232-XII, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 3, 7, 8 п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок), з метою забезпечення персонально-первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють:

3) виявлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, що обслуговується виконавчими органами сільської, селищної, міської ради, і не перебувають в них на персонально-первинному військовому обліку, направлення таких громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік, взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік;

7) оповіщення на вимогу відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття;

8) взаємодію з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, підрозділами Служби зовнішньої розвідки щодо здійснення спільних заходів в галузі оборонної роботи, строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - картки первинного обліку), внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

Згідно п. 25 Порядку під час взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік виконавчі органи сільських, селищних, міських рад перевіряють дійсність та належність військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів їх власникам, наявність відміток про взяття на військовий облік у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, органі СБУ, підрозділі Служби зовнішньої розвідки та своєчасність їх прибуття до виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, доводять під особистий підпис призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку та інформацію про відповідальність за невиконання цих правил.

Пунктом 32 Порядку передбачено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, Служби зовнішньої розвідки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:

відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання шляхом вручення під їх особистий підпис у картках первинного обліку повісток (додаток 11, для призовників - додаток 18 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 13, ст. 656; 2021 р., № 16, ст. 618);

у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;

забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

А відповідно до п. 34 Порядку з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття.

Згідно з п. 47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Відтак, вказаними нормами передбачений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 за №389-VIII, воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через медіа або оприлюдненню в інший спосіб (ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону №389-VIII).

Як загальновідомо, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону №389-VIII, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 було введено в Україні воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, постановлено проведення загальної мобілізації. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з ТЦК та СП, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, а також інших військових формувань України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст. 210-1 КУпАП), при цьому, накладати адміністративні стягнення має право керівник територіального центру, а право на складення протоколу про адміністративне правопорушення мають уповноважені на те посадові особи.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст. 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з неналежним виконанням розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1022/1 та №1022/2 від 12.02.2024 про необхідність здійснити оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Космацькій територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач зазначив, що ним належним чином виконані відповідні розпорядження щодо здійснення оповіщення військовозобов`язаних, зокрема видано відповідні розпорядження № 31/02.3-08-к від 12.02.2024; розпорядження № 32/02.3-08-к від 12.02.2024; розпорядження №33/02.3-08-к від 12.02.2024, якими на виконання доручень ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 створено комісії з оповіщення для кожного населеного пункту громади окремо.

Так, позивач посилається на факт складання мобілізаційних комісій в складі інспектора ВОС, інспектора з охорони праці, адміністратора ВРМ відділу ЦНАП, дільничого офіцера поліції, та старост сіл, та відповідних актів, відповідно до яких, під час прибуття за вказаними в розпорядженнях адресами військовозобов`язаних відповідальними особами та свідками встановлювалися факти відсутності військовозобов`язаних за місцем проживання/реєстрації у зв`язку з перебуванням на роботі, фактичним місцем проживання у іншому місті або за межами країни та з інших поважних причин, що було підставами невручення повісток.

Також вказує, що сільською радою листом від 15.02.2024 було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про хід виконання розпоряджень.

Однак, дослідивши зміст вказаних актів комісії (пояснювальних записок), складених відповідальними особами за оповіщення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони не підтверджують належне виконання вищевказаних розпоряджень, оскільки не містять інформації про час доби, в який комісія здійснювала заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних, а також відсутні ідентифікуючі дані осіб, зі слів яких було встановлено відповідні пояснення. При цьому, враховуючи, що в актах, серед іншого, було вказано про відсутність деяких проживаючих в домогосподарстві станом на час проведення оповіщення, жодних доказів щодо повторного виходу комісії не надано та матеріали справи не містять. Також, з вказаних актів не вбачається, що комісією при опитуванні осіб, які мешкали за адресами реєстрації військовозобов`язаних, вчинялись дії, направлені на те, щоб дізнатися, як про актуальне місце мешкання (перебування) військовозобов`язаних (адреси), так і інші засоби зв`язку (телефон, ел. пошта ін.), що надавало б можливість уточнити їх військово-облікові дані.

Крім цього, частина актів не підписана всіма членами комісії, які уповноважені були здійснити оповіщення.

Що стосується наданих копій поштових конвертів про відправлення письмового повідомлення про необхідність військовозобов`язаних з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 15.02.2024, то суд звертає увагу, що такі повідомлення не є належним способом оповіщення військовозобов`язаних. Згідно відстеження трекеру поштового відправлення, що міститься на поштових конвертах, такі повідомлення були здані до відділення поштового зв`язку 13.02.2024, що об`єктивно унеможливлює вчасне одержання військовозобов`язаними таких повідомлень, для явки у ІНФОРМАЦІЯ_3 на 15.02.2024.

Також позивачем надано копію звіту старости с. Брустури, про те, що особи вказані у розпорядженні повідомлені про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , воночас будь яких доказів, розписок, тощо, про те, що такі особи повідомлені, не додано.

Відповідно до п. 47 Порядку органи місцевого самоврядування повинні забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що позивач будучи Космацьким сільським головою, враховуючи відповіді (акти) щодо оповіщення зазначених в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаних осіб, будучи відповідальною особою за оповіщення таких осіб, віднісся формально до свого обов`язку, та не сповістив належним чином, і не забезпечив контроль за прибуттям в установлений строк військовозобов`язаних.

Вимоги п. 32 Порядку організації та ведення військового обліку військовозобов`язаних позивачем не виконані в повному обсязі не забезпечено контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що на нього як на сільського голову не покладено обов`язку здійснення оповіщення військовозобо`язаних, суд першої інстанції спростував такі, оскільки ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

А відтак, саме на позивача, як сільського голову, покладено відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності.

Апелянт, аргументуючи свою позицію, також зазначає, що оскаржувана постанова не містить вказівки на жоден спеціальний нормативно-правовий акт про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, норми якого були порушені позивачем.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи скаржника, оскільки Порядок є нормативно-правовим документом, який прийнято та затверджено Кабінетом Міністрів України відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Кабінет Міністрів України. Цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 33 «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

За таких обставин, Порядок є нормативно-правовим актом, який входить в систему законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, то вказані доводи апеляційної скарги помилковими.

При цьому, оскільки з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан та діє особливий період, неналежне виконання (порушення) законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, підлягає кваліфікації саме за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, судом встановлено, що відповідачем у повному обсязі досліджені обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються відповідача.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Аналізуючи наведені вище законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року у справі № 347/518/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 04 липня 2024 року