Справа № 440/1343/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1343/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про розподіл судових витрат у справі №440/1343/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП до Головного управління ДПС у Київській області про скасування рішення,
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі №440/1343/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП (вул. Соборності, буд. 43, м. Полтава, Полтавська область, 36003, ідентифікаційний код 40250946) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, буд. 5, корпус А, м. Київ, 03151, ідентифікаційний код 44096797) про скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №10417785/40250946 від 23 січня 2024 року про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість. Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області врахувати подану Товариством з обмеженою відповідальністю "БОНОКС ГРУП" таблицю даних платника податку на додану вартість, що зареєстрована у контролюючому органі 19 січня 2024 за №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНОКС ГРУП" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

01.07.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45000 грн у справі №440/1343/24, оскільки питання розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалося під час прийняття рішення у справі.

За приписами статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового судового рішення відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Такі висновки неодноразово висловлені Верховним Судом, а саме, у постановах від 20.05.2020 у справі №240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18.

У цій справі до її матеріалів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу долучені належним чином завірені копії: договору про надання правової допомоги від 05.05.2023№ 0505/23; копію акту приймання-передачі від 01.07.2024.

Дослідивши зміст вказаних документів судом встановлено, що для надання професійної правничої допомоги був укладений Договір про надання правової допомоги від 05.05.2023№ 0505/23 з адвокатом Скрипчуком Микитою Євгеновичем, за умовами п. 4.1 якого сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правової допомоги, визначеної у Договорі, у розмірі 45 000,00 грн. Сторони визначили, що гонорар сплачується Адвокату у повному розмірі протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції за позовом Клієнта до відповідного контролюючого органу.

Здача-приймання правової допомоги оформлена позивачем та адвокатом актом здачі-приймання від 01.07.2024, згідно з яким надано наступні послуги: підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 10417785/40250946 від 23 січня 2024 року про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість та представництво інтересів товариства в суді. Гонорар фіксований 45000 грн.

Разом з тим, суд вважає заявлену суму вартості витрат на надання правничої допомоги необґрунтованою та неспівмірною, виходячи зі складності справи (розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні без виклику учасників справи), виконаними роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом.

Таким чином, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору у цій справі не є складним, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 3000 грн.

Керуючись статтями 139, 143, 241-244, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП про розподіл судових витрат у справі №440/1343/24 задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП до Головного управління ДПС у Київській області про скасування рішення додаткове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, 5а, м. Київ, 03151; код ЄДРПОУ ВП 44096797) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БОНОКС ГРУП (вул. Соборності, буд. 43, м. Полтава, Полтавська область, 36003, ідентифікаційний код 40250946) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень нуль копійок).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко