Справа № 520/18997/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року № 520/18997/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Південна залізниця" (вул. Червоноармійська, буд. 7,Харків,61052, ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Південна залізниця" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати недійсною надану Державною податковою службою України індивідуальну податкову консультацію від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-04-01-04- 06 в частині обчислення податкових зобов`язань з плати за землю за земельні ділянки, оцінку яких не проведено;

- зобов`язати Державну податкову службу надати державному підприємству «Південна залізниця» податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що законодавство розмежовує базу оподаткування для земельних ділянок у залежності від того, чи проведено їх нормативно грошову оцінку. Аналіз статті 271 ПК України свідчить, по вартісний еквівалент нормативно-грошової оцінки ріллі застосовується при обчисленні земельного податку саме по ділянках, нормативну грошову оцінку яких не проведено, та враховуючи правову конструкцію норми статті 271 ПК України, для яких застосування коефіцієнта індексації не передбачено.

Таким чином, індивідуальна податкова консультація від 01.06.2023 N№ 1347/1??/99-04-01-04-06 в частині обчислення податкових зобов`язань з плати за землю за земельні ділянки, оцінку яких не проведено, на думку позивача, надана з порушенням норм податкового законодавства, породжує підстави для зміни майнового стану підприємства, її реалізація індивідуальної податкової консультації може привезти до зменшення майна підприємства. Відповідно, визнання недійсною індивідуальної податкової консультації в частині обчислення податкових зобов`язань з плати за землю за земельні ділянки, оцінку яких не проведено та зобов`язання надати державному підприємству «Південна залізниця» податкову консультацію з урахуванням висновків суду спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Адміністративний позов направлено на адресу відповідача у відповідності до норм діючого законодавства та доставлено до електронного кабінету останнього, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку документа в електронний кабінет.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що у спірних правовідносинах ДПС України виконано вимоги статті 52 ПК України та надано позивачу податкову консультацію, яка містить необхідну інформацію і надає відповідь на зазначеному у зверненні питанні. Так, представник відповідача вказав, що оскільки ділянки ДП «Південна залізниця» не належать до сільськогосподарських угідь, до яких відносяться рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги (підпункт 14.1.233 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та підпункт «а» частини другої статті 22 Земельного кодексу України), але базова величина оцінки визначена як розмір оцінки одиниці площі ріллі по області, то податкові зобов`язань з плати за землю за 2022 рік обчислюються з використанням розміру оцінки одиниці площі ріллі по області та кумулятивної величини коефіцієнта індексації, визначеної з дати останньої затвердженої оцінки (у тому числі з урахуванням коефіцієнта індексації за 2021 рік 1,1). Податковими кодексом України передбачено, що платники плати за землю при поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подають довідку (витяг) про розмір оцінки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової Оцінки (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України). Отже, якщо рішенням органу місцевого самоврядування затверджена нова оцінка, яка є чинною на дату звернення, то податкові зобов`язання з плати за землю за 2023 рік обчислюються із застосуванням такої оцінки з урахуванням всіх коефіцієнтів індексації, визначених відповідно до законодавства та не врахованих при виконанні нової оцінки. Враховуючи вищезазначене, дана податкова консультація не суперечить нормам ПК України та не порушує право платника податків, таким чином не є протиправною, та не може бути скасованою.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позов.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП Південна залізниця на підставі ст. 17 ПК України та керуючись п. 52.1 ст.52 ПК України, 11.01.2023 звернулось до ДПС України із заявою № НГ-35/01 про надання індивідуальної податкової консультації стосовно розрахунку земельного податку, а саме чи необхідно застосовувати відповідний коефіцієнт індексації до нормативно грошової оцінки землі одиниці площі ріллі по області при обчисленні податкових зобов`язань із земельного податку на 2023 рік.

ДПС України на адресу підприємства сформована відповідь від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-00-04-01-04-06, в якій вказано, що оскільки земельні ділянки підприємства, оцінку яких не виконано, не належить до сільськогосподарських угідь (земель транспорту), то податкові зобов`язання з плати за 2022 рік обчислюється з використанням розміру оцінки одиниці площі ріллі по області та кумулятивної величини коефіцієнта індексації, визначеної з дати останньої затвердженої оцінки (у тому числі, з урахуванням коефіцієнта індексації за 2021 рік - 1,1). Для визначення податкових зобов`язань з плати для кожної окремої земельної ділянки за 2023 рік підприємство має керуватися величиною оцінки зазначеної у формі (витязі) про оцінку, яка прийнята рішенням про затвердження технічної документації з оцінки відповідної земельної ділянки, із застосуванням до такої величини оцінки з дати затвердження останньої оцінки кумулятивного коефіцієнта індексації (у тому числі коефіцієнти індексації за 2022 рік).

Позивач, вважаючи, що надана ДПС України податкова консультація від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-00-04-01-04-06 надана з порушенням норм податкового законодавства в частині необхідності застосування відповідного коефіцієнта індексації при обчисленні податкових зобов`язань із земельного податку за 2023 рік у разі відсутності нормативної грошової оцінки земельної ділянки, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

У силу приписів пунктів 52.1, 52.2, 52.3, 52.4 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Слід зазначити, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватись виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, підлягає реєстрації в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити: назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства, висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Пунктом 53.2 статті 53 Податкового кодексу України, встановлено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Отже, з наведеного слідує, що індивідуальна податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватись виключно платником податків, якому така консультація надана. Надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Тож, метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

У той же час, податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Виходячи із змісту положень наведених вище норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:

- опис питань, що порушуються платником податків;

- обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;

- висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №826/2032/16 та від 22.10.2019 у справі №520/10111/18.

Водночас, при наданні неякісної та/або незаконної податкової консультації, контролюючий орган порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та позбавляє права, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності, а також, вирішити проблемні питання, які виникли при застосуванні податкового законодавства.

Це означає, що податкова консультація, яка містить цитування нормативно-правових актів, однак не містить чітких висновків або рекомендацій щодо їх застосування для конкретного платника у певних обставинах, не виконує своє головне завдання. Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 у справі № 804/8131/16.

Зі змісту оскаржуваної індивідуальної податкової консультації від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-00-04-01-04-06 вбачається, що ДПС України надано роз`яснення, що оскільки земельна ділянка позивача, що розташована за межами населеного пункту, оцінку якої не виконано, не належить до сільськогосподарських угідь та відноситься до категорії "землі транспорту", то податкові зобов`язання з плати за землю 2023 обчислюються з використанням розміру оцінки одиниці площі ріллі по області та кумулятивної величини коефіцієнта індексації, визначеної з дати останньої затвердженої оцінки (у тому числі з урахуванням коефіцієнта індексації за 2022 - 1,1).

Однак, суд зауважує, що ДП "Південна залізниця" під час звернення до податкового органу з метою отримання податкової консультації, не ставилось питання щодо загального порядку нарахування земельного податку за 2023 рік щодо земель транспорту, а питання платника податків полягало в тому, чи необхідно застосовувати відповідний коефіцієнт індексації до нормативно грошової оцінки землі одиниці площі ріллі по області при обчисленні податкових зобов`язань із земельного податку на 2023 рік.

Так, відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності, земельні частки (паї), які перебувають у власності, земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (ст. 270 Податкового кодексу України).

Відтак, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1. ст.79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. 271.1. ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом або площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку землі», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч.3 ст. 23 даного закону, визначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки дається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру

Таким чином, об`єктом оподаткування земельного податку є конкретна земельна ділянка (з певним місцем розташування), яка перебуває у власності або користуванні платника податку (з визначеними щодо неї правами), базою оподаткування відповідної конкретної земельної ділянки є її нормативно-грошова оцінка (або її площа, якщо нормативно-грошову оцінку цієї ділянки не проведено).

Відтак, відповідно до положень статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Тобто, правова конструкція норми статті 271 ПК України не передбачає використання коефіцієнта індексації при визначення бази оподаткування щодо земельних ділянок нормативно - грошова оцінка яких не проведена.

У свою чергу, приписами пункту 277.1. статті 277 ПК України встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, так ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Таким чином, нормами податкового законодавства передбачено, що у разі розташування земельної ділянки за межами населених пунктів, нормативно грошову оцінку яких не проведено, ставка податку за земельні ділянки, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі, а для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

З огляду на викладене, згідно пункту 277.1. статті 277 ПК України, для земельних ділянок, оцінку яких не проведено, у тому числі для земельних ділянок за межами населених пунктів, які не є землями сільськогосподарського призначення, визначальним показником бази оподаткуванняє одиниця площі ріллі по області, а для визначення податкових зобов`язань для таких ділянок застосовується відсоткові розміри ставок земельного податку, граничні межі яких визначено статтею 277 ПК України.

Відтак, для обчислення земельного податку стосовно земельних ділянок, нормативно - грошову оцінку яких не проведено та які не відносяться до сільськогосподарських земель (у даному випадку - землі транспорту) та розташовані за межами населених пунктів використовуються такі складові як одиниця площі ріллі по області (база оподаткування) та відсоткові розміри ставок земельного податку, граничні межі яких визначено статтею 277 ПК України.

Водночас, використанням коефіцієнт індексації у такому випадку не передбачено в силу правової конструкції ст. 271 ПК України, а ставка земельного податку у даному випадку має бути визначена з урахуванням особливостей правової конструкції ст.ст. 271, 277 ПК України.

Вказані обставини не були досліджені податковим органом під час надання правової консультації від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-04-01-04- 06, ДПС України сформовано спірну податкову консультацію не по суті конкретно запитуваної платником податків ситуації, що вказує на неповне з`ясування податковим органом змісту поставленого заявником питання, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-04-01-04- 06 та зобов`язання Державної податкової служби України надати Державному підприємству «Південна залізниця» податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Південна залізниця" (вул. Червоноармійська, буд. 7, Харків, 61052, ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 01.06.2023 № 1347/ІПК/99-04-01-04- 06.

Зобов`язати Державну податкову службу України () надати Державному підприємству «Південна залізниця» () податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь Державного підприємства «Південна залізниця» () сплачену суму судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С.Мороко