Справа № 160/3430/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/3430/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 р. (суддя Калугіна Н.Є.) в адміністративній справі №160/3430/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3468-58У від 14.02.2023 з єдиного соціального внеску на суму 25 621,20 грн.; зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення з неї суми заборгованості, що виникла на підставі вимоги № Ф-3468-58У від 14.02.2023 на суму 25 621,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, що вона не здійснювала підприємницьку діяльність у період 2017-2019 років, оскільки була працевлаштованим працівником та за неї єдиний внесок сплачував роботодавець. Зазначена обставина, на переконання позивачки, є підставою для задоволення її позовних вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено. Суд таж здійснив розподіл судових витрат та стягнув на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачкою судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою «відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу судових витрат».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що при ухваленні рішення в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав їм належну оцінку, не дослідив наявні у справі докази.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, в першу чергу, звертає увагу, що розподіл судових витрат не є вирішенням позовної вимоги, як помилково вважає скаржник.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 р. у справі № 120/13778/21-а, здійснивши аналіз положень статті 134 КАС України, дійшов висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається зі змісті письмового відзиву на позовну заяву, відповідач вказував на необхідність наявності доказів на підтвердження виконаних «об`ємів» робіт, їх кількості та видів (а.с.58).

Позивачкою до суду першої інстанції на підтвердження заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надані копії договору про надання правничої допомоги від 23.01.2024 за №32/2024 (а.с.39); акту про надання правової допомоги від 31.01.2024 (а.с.36); довідка про отримання адвокатом винагороди за надану правову допомогу (а.с.37). Заявлені до відшкодування витрати на суму 5000 грн. складаються із робіт по підготовці позовної заяви про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3468-58У від 14.02.2023.

Суд першої інстанції, застосувавши критерій співмірності, визначив до відшкодування позивачці 3000 грн., і ця сума, на переконання колегії суддів, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, які передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 р. в адміністративній справі №160/3430/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 03 липня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник