Справа № 376/1575/24
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1575/24
Провадження № 2-а/376/16/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюк Ростислав Русланович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 від 16.05.2024 року ,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 16.05.2024 року інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466, а саме «16.05.2024 року о 14 год. 20 хв. в с. Володарка по вул. Коцюбинського,58, інструктор ОСОБА_1 здійснював підготовку, перепідготовку водіїв категорії «С», проводячи практичну підготовку на ТЗ ГАЗ 52 н.з. НОМЕР_1 обладнаний з порушенням вимог ПДР України, а саме на додаткових педалях зчеплення гальмування відсутні гумові накладки, і також даний ТЗ має розпізнавальні знаки «Учбовий транспортний засіб» (із 04.05.2024 повинні бути розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» чим порушив п.30.3 «к» ПДР, постанови КМУ №1128 від 27.10.2023 року, постанову КМУ № 487 від 20.03.2003 року» чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 127-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень

Ст. 127-3 КУпАП передбачає порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме:

здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суб`єктами відповідальності за ст.127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 N 5 організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття "посадова особа") є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до Наказу директора ДПТНЗ «ВПАЛ» В.М. Паламарчука №104-К від 18.09.2008 року ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра по практичному водінню автомобіля.

Посада майстра по практичному водінню не є керівною посадою, а тому позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 КУпАП не можливо. Тому позивач вважає, що винесена інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно нього ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Тому на підставі вищевказаного ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Постанову винесену інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 за статтею 127-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду додаткові пояснення, в яких просив звернути увагу суду на наступне та при постановленні рішення врахувати, щовідповідно до Наказу директора ДПТНЗ «ВПАЛ» В.М. Паламарчука №104-К від 18.09.2008 року його ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра по практичному водінню автомобіля.

Він ОСОБА_1 не є розпорядником коштів Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», а тому не може здійснювати закупівлю запчастин до автомобілів та с/г техніки, які йому передано, як матеріальні цінності відповідно до Наказу №76 від 11.12.2023 року.

Отже, доводи відповідача, що саме позивач має нести відповідальність за ст. 127-3 КУпАП не вірні, посада майстра по практичному водінню не є керівною посадою, позивач не є розпорядником коштів Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», він є лише найманим працівником, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 КУпАП не можливо. З цього виходить висновок, що винесена інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Коляда Вадим Геннадійович в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду відзив, в якому зазначив що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

18.06.2024 року до Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», Представником Відповідача було направлено запит, щодо надання інформації про відповідальну особу за технічний стан транспортних засобів на яких здійснюється практичне навчання водії категорії «С», а також просили надати посадову інструкцію на посаду майстра виробничого навчання по тактичному водінню, яку обіймає Позивач. У відповіді зазначено, що особи відповідальної за технічний стан транспортних засобів, в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Володарський професійний аграрний ліцей» немає, а змість матеріально відповідальної особою за транспортний засіб «ГАЗ 52», номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 який обіймає посаду майстра виробничого навчання по практичному водінню. Також Позивач посилається у своїй позовній заяві на а станову Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 N 5 організаційно- розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття "посадова особа") є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Згідно пункту 2.7. «Посадової інструкції на посаду майстра виробничого навчання по практичному водінню автомобіля» :

- майстер виробничого навчання по практичному водінню утримує закріплений за ним транспортний засіб у постійній готовності до занять, якісно й своєчасно проводить роботи з його технічного обслуговування. А також згідно наказу № 76 від 11.12.2023 року Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», автомобілі і с/г техніка передано у підзвіт ОСОБА_1 , тому Інспектором вірно встановлено суб`єкта даного правопорушення.

Представник відповідача вважає, що Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України.

Суд, дослідивши наявні письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2024 року інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466, а саме «16.05.2024 року о 14 год. 20 хв. в с. Володарка по вул. Коцюбинського,58, інструктор ОСОБА_1 здійснював підготовку, перепідготовку водіїв категорії «С», проводячи практичну підготовку на ТЗ ГАЗ 52 н.з. НОМЕР_1 обладнаний з порушенням вимог ПДР України, а саме на додаткових педалях зчеплення гальмування відсутні гумові накладки, і також даний ТЗ має розпізнавальні знаки «Учбовий транспортний засіб» (із 04.05.2024 повинні бути розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» чим порушив п.30.3 «к» ПДР, постанови КМУ №1128 від 27.10.2023 року, постанову КМУ № 487 від 20.03.2003 року» чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 127-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень (а.с.8).

Відповідно до Наказу директора ДПТНЗ «ВПАЛ» В.М. Паламарчука №104-К від 18.09.2008 року ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра по практичному водінню автомобіля, що підтверджується копією Наказу (а.с.9).

Відповідно до Посадової інструкції майстра виробничого навчання по практичному водінню на позивача ОСОБА_1 покладено посадові обов`язки:

Ретельно готується до проведения занять, відпрацьовує з учнями (слухачами) вправи відповідно до програми навчання та на встановлених маршрутах (автодромі, майданчику).

За вказівкою майстра виробничого навчання розробляє маршрутні карти для відпрацювання вправ з водіння транспортних засобів.

Складає на кожну вправу план заняття, керується графіком черговості навчання транспортних засобів (роботи на техніці) й розкладом занять.

Своєчасно й правильно робить записи в індивідуальних книжках обліку практичних робіт і водіння, дорожніх листах.

Знає закріплених за ним учнів (слухачів), прищеплює їм любов до професії водія, елементи взаємоповаги й етики поведінки на маршрутах руху.

Працює у взаємодії з викладачами та майстрами виробничого навчання, бере активну участь у виховній роботі, проводить з учнями (слухачами) індивідуальну навчально-виховну роботу.

Утримує закріплений за ним транспортний засіб у постійній готовності до занять, якісно й своєчасно проводить роботи з його технічного обслуговування та ремонту.

Бере активну участь в обладнанні та вдосконаленні навчального автодрому (майданчика), підтримує його елементи в робочому стані.

Знає, розуміє і застосовує діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності.

Знає і виконує вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт,

Що підтверджується копією Посадової інструкції майстра виробничого навчання по практичному водінню автомобіля (а.с.10-12).

Як вбачається з вказаної Посадової інструкції посада майстра по практичному водінню не є керівною посадою, позивач ОСОБА_1 є найманою особою Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей» та працює на посаді майстра по практичному водінню.

Відповідно до Посадової інструкції майстра виробничого навчання по практичному водінню на позивача ОСОБА_1 покладено відповідальність (а.с.12,42):

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов`язків та (або) невикористання наданих прав.

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за розголошення інформації про організацію (підприємство/установу), що відноситься до комерційної таємниці.

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання вимог внутрішніх нормативних документів організації (підприємства/установи) та законних розпоряджень керівництва.

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.

Майстер виробничого навчання по практичному водінню автомобіля несе відповідальність за завдання матеріального збитку організації (підприємству/установі) в межах, встановлених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.

Ст. 127-3 КУпАП передбачає порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме:

здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суб`єктами відповідальності за ст.127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 N 5 «Про судову практику у справах про хабарництво»організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття "посадова особа") є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Отже, відповідно до Наказу директора ДПТНЗ «ВПАЛ» В.М. Паламарчука №104-К від 18.09.2008 року його ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра по практичному водінню автомобіля.

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не є розпорядником коштів Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», а тому не може здійснювати закупівлю запчастин до автомобілів та с/г техніки, які йому передано, як матеріальні цінності відповідно до Наказу №76 від 11.12.2023 року.

Отже, доводи відповідача, що саме позивач має нести відповідальність за ст. 127-3 КУпАП на увагу суду не заслуговують, оскільки, посада майстра по практичному водінню не є керівною посадою, позивач не є розпорядником коштів Державного професійно-технічного навчального закладу «Володарський професійний аграрний ліцей», ОСОБА_1 є найманим працівником, та не може здійснювати закупівлю запчастин до транспортних засобів, які йому підзвітні, розпізнавальні знаки, які є невід`ємною частиною навчального транспортного засобу мають закуповуватися за рахунок розпорядника коштів навчального закладу, якому належить навчальний транспортний засіб, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 КУпАП не можливо.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 (а.с.8) зазначено інспектором «.. а саме на додаткових педалях зчеплення і гальмування відсутні гумові накладки..» з посиланням на п.31.4.7 ПДР України, однак у вказаному пункті відсутнє значення «.. а саме на додаткових педалях зчеплення і гальмування відсутні гумові накладки..».

Також, суд вважає, що інспектором поліції Морозюком Р.Р. при складанні Постанови Серія ББА №061466 від 16.05.2024 року вигадано значення «.. а саме на додаткових педалях зчеплення і гальмування відсутні гумові накладки..» з посиланням на п.31.4.7 ПДР України, оскільки в п.31.4.7 ПДР України відсутнє таке значення.

Крім того, акт про наявність або відсутність гумових накладок на додаткових педалях зчеплення і гальмування не складався, технічний стан автотранспортного засобу поліцейським не перевірявся, також будь-якого посилання на норму відповідного Закону або Положення, які б передбачали обов`язкове встановлення гумових накладок на додаткових педалях, оскаржувана постанова та відзив відповідача не містить

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до вимог ч. 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, поліцейський не дотримався вимог ст.. 280 КУпАП та не з`ясував всі обставини справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Ст. 127-3 КУпАП передбачає порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме:

здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суб`єктами відповідальності за ст.127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 N 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття "посадова особа") є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Так, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР України. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи не містять доказів фіксації вчиненого позивачем правопорушення, не містять матеріали справи й інших доказів.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку, що інспектор поліції притягнув до відповідальності не належну особу, оскільки за приписами ст. 127-3 КУпАП притягненню до відповідальності підлягають лише посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, якою не є позивач ОСОБА_1 .

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що винесена інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а адміністративне провадження закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 9, 72, 73, 77, 241-246, 250 КАС України, ст. ст. 7, 127-3, 247, 254, 256,258, 268,271, 276, 283, 286 КУпАП, п.24 Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», постановою Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 N 5 «Про судову практику у справах про хабарництво», Правилами дорожнього руху України, суд

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюк Ростислав Русланович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 від 16.05.2024 року задовольнити повністю.

Постанову винесену інспектором ВБДР батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДНП лейтенант поліції Морозюком Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ББА №061466 за статтею 127-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Коваленко