Справа № 200/2968/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Справа№200/2968/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3, до третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3, до третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач з 12.07.2023 року по теперішній час проходить військову службу в Головному управлінні морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України (далі - відповідач). Однак, у період проходження ним військової служби у відповідача нарахування та виплата на його думку грошового забезпечення здійснюється не в повному обсязі. Позивач вважає, що в період з 12.07.2023 року по теперішній час він має право на обчислення розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Позивач зазначив, що розмір його грошового забезпечення в період з 12.07.2023 року по 21.04.2024 року повинен був становити 57424,35 грн. щомісячно, де: посадовий оклад (тарифний розряд 28): 2684,00 грн. х 3,2 = 8590,00 грн.; оклад за військовим званням (підполковник): 2684,00 грн. х 0,8 = 2150,00 грн.; надбавка за вислугу років (35% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням): 3759,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років): 9424,35 грн.; премія (390% від посадового окладу): 33501,00 грн. Розмір грошового забезпечення Позивача, починаючи з 22.04.2024 року повинен становити 82424,55 грн. щомісячно, де: посадовий оклад (тарифний розряд 47): 2684,00 грн. х 4,72 = 12670,00 грн.; оклад за військовим званням (підполковник): 2684,00 грн. х 0,8 = 2150,00 грн.; надбавка за вислугу років (35% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням): 5187,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років): 13004,55 грн.; премія (390% від посадового окладу): 49413,00 грн. Позивач зауважив, що йому стало відомо, що обчислення розміру його грошового забезпечення за період з 12.07.2023 року по теперішній час здійснювалося, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. 07.05.2024 року, позивач звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив здійснити йому перерахунок та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 12.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум. Листом відповідача йому було надано відповідь, в якій було зазначено, що при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням йому застосовувався прожитковий мінімум, виходячи з розміру 1762 гривні, та перерахунку не підлягає. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому належних йому сум забезпечення, починаючи з 12.07.2023 року.

Відповідач надав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 481 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 704, внаслідок яких пункт 4 даної постанови було викладено у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення па відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14». Також, застосування розрахункової величини для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, є безпідставними, оскільки Постанова № 704 не містить норми права в такій редакції. Згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. В Додатках 1 та 14 до Постанови № 704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані Додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться. Відтак, Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Отже, при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням застосовувався прожитковий мінімум виходячи з розміру 1762 гривні та перерахунку не підлягає. Щодо не співмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідач вважає, що витрати в сумі 5 000,00 грн. є не співмірними, враховуючи предмет позову та складність справи. Відповідач зауважив, що надана представником позивача правнича (правова) допомога полягає лише у складанні та підписанні процесуального документу (заяви по суті) - адміністративного позову. Жодних інших процесуальних документів представником позивача в межах надання правової допомоги підготовлено не було. Згідно із ухвалою суду від 20.05.2024 справа №200/2968/24 розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Крім того, предметом розгляду в даній адміністративній справі є позовні вимоги немайнового характеру, що в поєднанні із встановленим судом спрощеним порядком розгляду справи дає підстави стверджувати, що дана справа з категорії невеликої складності. Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу може бути зменшений судом до 1000,00 грн. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Третьою особою: Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України на адресу суду були надані письмові пояснення, в яких було зазначено наступне, що у своїй позовній заяві позивач вказує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, у зв`язку з чим, на його думку з 29.01.2020 для нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» потрібно застосовувати у попередній редакції, тобто до 21.02.2018. Тобто, як вважає Позивач, для розрахунку його грошового забезпечення за період з 12.07.2023 потрібно застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023, але позивач залишає поза увагою постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 481, були внесені зміни до пункту 4 постанови № 704, шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.». Тобто, з 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України установлено чіткий розмір (1762 гривні), з якого розраховується грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України, при цьому третя особа зауважила, що постанова Кабінету Міністрів України № 481 не скасована та не втратила чинності. Таким чином, відповідно до пункту 4 постанови № 704 (у редакції, яка діє з 12.05.2023) позовні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення позивача з 12.07.2023 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, є очевидно безпідставними. При цьому, третьою особою був зроблений у своїх поясненнях наголос на тому, що відповідно до ч.1 ст.45 Кодексу адміністративного судочинства України, зловживання процесуальними правами не допускається, вважаючи, що позивачем було подано завідомо безпідставний позов. Третя особа по справі просила врахувати дані пояснення щодо позову під час розгляду цієї справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позивача було звільнено від сплати судового збору, враховуючи, що в даному випадку позовними вимогами позивача є грошове забезпечення на період проходження військової служби.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року у задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо залишення без розгляду, позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3, до третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), про що свідчить наявність кабінету електронного суду у позивача, представника позивача адвоката Плужника М.В. та третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4, та відповідна відмітка в графі «доставлено» зазначено - 20.05.2024 року.

Про надходження позовної заяви до суду, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 був повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція № 1161726 «Поштової служби «Е-Пост».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області від 19.01.1998 року, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.01.2022 року.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4) - є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується матеріалами справи, позивач відповідно до витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 12.07.2023 року №164 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення і вважати таким, що з 12.07.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Позивач, відповідно до витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 22.04.2024 року №95, призначеного наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) від 21.04.2024 року №660 на посаду начальника відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління супроводу ІНФОРМАЦІЯ_3, вважати таким, що з 22.04.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується наявною копією в матеріалах справи рапорту позивача, поданого на ТВО начальника Управління соціального супроводу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.05.2024 року, в якому він просив здійснити йому перерахунок та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-ІХ станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 12.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідачем було надано відповідь на рапорт позивача без номеру та без дати, в якій було зазначено наступне: пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) (в редакції, чинній до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018, до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 даної постанови було викладено у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704. Відповідно до Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 р. № 870 «Про затвердження Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України» дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку. Разом з тим повідомляється, що постановою Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 200/3757/20-а викладена правова позиція, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018. На підставі зазначеного, згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 481 внесено зміни до Постанови № 704, внаслідок яких пункт 4 даної постанови було викладено у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14». Враховуючи зазначене вище, при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням застосовувався прожитковий мінімум виходячи з розміру 1762 гривні та перерахунку не підлягає.

Відповідачем та третьою особою на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду були надані довідки про нараховане грошове забезпечення позивачу за період з 12.07.2023 по 30.04.2024 року від 24.05.2024 року за №305/658, з яких судом було встановлено, що за вищенаведений період грошове забезпечення позивачу було нараховано та виплачено з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762,00 грн. Відповідно до примітки у нижній частині зазначеної довідки, в графі «Довідково» зазначено - згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами) розміри посадових окладів, та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт: для окладів за військовими званнями - на тарифний коефіцієнт за відповідним присвоєним військовим званням, для посадових окладів - на тарифний коефіцієнт згідно з тарифним розрядом, установленим у штаті військової частини (установи, організації) за відповідною посадою.

Позивач, звертаючись з даним адміністративним позовом до суду, просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 12.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок та виплату позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу за посадою «офіцер відділу по роботі з сім`ями управління соціального супроводу ІНФОРМАЦІЯ_3», окладу за військовим званням «підполковник», відсоткової надбавки за вислугу років (35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії (390% посадового окладу), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2023 року по 21.04.2024 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 встановити позивачу щомісячний розмір грошового забезпечення за період з 12.07.2023 року по 21.04.2024 року з урахуванням наступних складових: посадовий оклад - 8590,00 грн., оклад за військовим званням - 2150,00 грн., надбавка за вислугу років - 3759,00 грн., надбавка за особливості проходження служби - 9424,35 грн., премія - 33501,00 грн., та виплатити різницю між нарахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення за період з 12.07.2023 року по 21.04.2024 року, урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок та виплату позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу за посадою «начальник відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління соціального супроводу управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України», окладу за військовим званням «підполковник», відсоткової надбавки за вислугу років (35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії (390% посадового окладу), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 встановити позивачу щомісячний розмір грошового забезпечення, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням наступних складових: посадовий оклад - 12670,00 грн., оклад за військовим званням - 2150,00 грн., надбавка за вислугу років - 5187,00 грн., надбавка за особливості проходження служби - 13004,55 грн., премія - 49413,00 грн., та виплатити різницю між нарахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням виплачених сум;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Отже, враховуючи позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що спірним питанням в даній справі є застосування відповідачем прожиткового мінімуму у розмірі 1762,00 грн. при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, замість прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ станом на 01.01.2023 року за період з 12.07.2023 по 22.04.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Суд перш за все враховує, що спірні правовідносини виникли щодо застосування приписів п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб під час розрахунку грошового забезпечення позивача.

Статтею 7 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Статтею 7 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на працездатних осіб - 2684 гривні.

У відповідності до приписів ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Положеннями статті 9 Закону №2011-ХІІ зокрема передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Згідно з п.2 Постанови КМУ №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

24.02.2018 року набула чинності прийнята 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України Постанова № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Приписами ч. 2 ст. 265 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Враховуючи викладене, зважаючи також на правові висновки Верховного Суду у справах за аналогічними правовідносинами, викладені зокрема у постанові від 15.11.2023р. у справі №120/965/22-а, оцінюючи доводи надані сторонами по справі, суд зауважує, що з 29 січня 2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Крім того, суд також приймає до уваги, що Верховним Судом зокрема у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 зазначено, що у п. 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. Однак Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Згідно ст. 6 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, за приписами ч.2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, у подальшому, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон № 294-IX), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року №1082-ІХ, Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року №1928-ІХ та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-1Х таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020-2023, відповідно, не містять.

Отже, з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Зазначена правова позиція також узгоджується із послідовною практикою Верховного Суду щодо застосування норм права у сфері регулювання спірних правовідносин у справах за схожими (аналогічними) позовними вимогами, зокрема у постанові від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 15.11.2023 у справі № 120/965/22-а, від 15.06.2023 у справі №380/13603/21, та інших.

Однак, правові висновки Верховного Суду, викладені у наведених вище постановах суду касаційної інстанції, не можуть бути застосовані до цієї справи з огляду на подальші законодавчі зміни, а саме набуття 20 травня 2023 року чинності Постановою № 481.

Так, суд зауважує, що у наступному пунктами 1 і 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова № 481) вирішено:

- Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб;

- Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Указана Постанова Кабінету Міністрів України № 481 набула чинності 20 травня 2023 року.

На момент розгляду цієї справи Постанова Кабінету Міністрів України №481 нечинною не визнавалася.

Отже, у спірний період (з 12.07.2023 по 22.04.2024 року) підлягають застосуванню приписи п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №481.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що обчислення і виплата позивачу грошового забезпечення у спірному періоді здійснювалися виходячи з розміру 1762 гривні та визначення шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками.

Наведене, за висновком суду, відповідає приписам п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 481.

З урахуванням вищенаведеного, суд зауважує, що застосування відповідачем при розрахунках величини в 1762 грн. у спірному періоді не суперечить актам вищої юридичної сили, а саме ЗУ Про Державний бюджет України на 2023 рік, так як з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України №481 прожитковий мінімум як базовий державний стандарт, вже не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів, грошового забезпечення військовослужбовців. Відтак, немає жодних правових підстав для здійснення перерахунку та виплати позивачу його грошового забезпечення за спірний період з 12.07.2023 по 22.04.2024 року з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, викладене вище у сукупності, суд доходить висновку про хибність та необґрунтованість зазначеного позивачем стосовно наявності у нього правових підстав для задоволення позовних вимог.

За наслідками розгляду цієї справи, суд дійшов до висновку про те, що у спірний в цій справі період (з 12.07.2023 по 22.04.2024) у відповідача не було підстав для здійснення розрахунку грошового забезпечення позивача виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

З огляду на викладене, відповідач належними та допустимими доказами довів, що при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення у період з 12.07.2023 по 22.04.2024 року виходячи з розміру 1762 гривні, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3, до третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 08 липня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець