Справа № 440/18803/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18803/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні трудового стажу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період роботи з 27.12.1982 по 02.04.1987 - в Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16 до загального трудового стажу та перерахувати пенсію з дня призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак до страхового стажу позивача не зараховано період її роботи з 27.12.1982 по 02.04.1987 в Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16. Позивач пояснює, що для підтвердження вказаного запису у трудовій книжці вона зверталася до Комунальної установи "Трудовий архів Новосанжарської селищної ради", проте, останньою позивачу повідомлено, що документи з особового складу вказаного підприємства до архіву не надходили, а підприємство припинило свою діяльність, тому позивач не має можливості надати уточнюючу довідку. Позивач вважає, що відповідачі повинні були зарахувати до її страхового стажу період роботи з 27.12.1982 по 02.04.1987 в Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16 на підставі записів трудової книжки, у якій містяться всі необхідні записи про її роботу на цьому підприємстві.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/18803/23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 січня 2024 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Одеській області на позовну заяву /а.с. 24-26/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що розглянувши заяву позивача від 09.11.2023, було прийнято рішення №15 від 14.11.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Вказує, що за наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 24.12.1982 по 02.04.1987, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, а також не зарахованого період з 06.04.1987 по 31.12.1998, оскільки назва підприємства не читається повністю, у зв`язку з чим неможливо встановити чи змінювало підприємство назву чи ні (звільнення засвідчено печаткою ВАТ Новосанжарське хлібоприймальне підприємство).

15 січня 2024 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області на позовну заяву /а.с. 36-39/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії за віком приймалося ГУ ПФУ в Одеській області, а не ГУ ПФУ в Полтавській області, вимога до ГУ ПФУ в Полтавській області щодо зарахування до загального трудового стажу періоду роботи з 24.12.1982 по 02.04.1987 є необґрунтованою.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

09.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/, звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, у якій просила призначити пенсію за віком /а.с. 41-42/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні, які прийнято 09.11.2023 і зареєстровано за №1674 /а.с. 42/ та копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 09.11.2023 та поданий нею пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення від 14.11.2023 №15 про відмову у призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком /а.с. 60, 89/.

Вказане рішення вмотивовано тим, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років. Страховий стаж особи становить 25 років 02 місяці 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 24.12.1982 по 02.04.1987, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу; період з 06.04.1987 по 31.12.1998 потребує уточнення, так як назва підприємства не прочитується повністю, у зв`язку з чим неможливо встановити чи змінювало підприємство назву чи ні (звільнення засвідчено печаткою ВАТ Новосанжарське хлібоприймальне підприємство).

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що має право на зарахування періоду з 27.12.1982 по 02.04.1987 до свого страхового стажу, звернулася до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мала досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 30 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 09.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/, досягла 60 років. Про це спору між сторонами немає.

Згідно розрахунку органу Пенсійного фонду України на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 2 місяці 26 днів /а.с. 90/.

Як слідує з рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 14.11.2023 №15 про відмову у призначенні пенсії, до страхового стажу не зараховано: період з 24.12.1982 по 02.04.1987, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу; період з 06.04.1987 по 31.12.1998 потребує уточнення, так як назва підприємства не прочитується повністю, у зв`язку з чим неможливо встановити чи змінювало підприємство назву чи ні (звільнення засвідчено печаткою ВАТ Новосанжарське хлібоприймальне підприємство).

Спору щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів з 24.12.1982 по 26.12.1982 та з 06.04.1987 по 31.12.1998 між сторонами немає. Позивач не зазначає у позові про свою незгоду щодо не зарахування до страхового стажу цих періодів та не заявляє позовних вимог щодо зарахування до свого страхового стажу періодів з 24.12.1982 по 26.12.1982 та з 06.04.1987 по 31.12.1998.

ОСОБА_1 вважає, що має право на зарахування до страхового стажу періоду з 27.12.1982 по 02.04.1987.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Частиною 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, зокрема, довідками, виписками із наказів, особовими рахунками і відомостями на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 вперше заповнена 28.12.1982 адміністрацією Новосанжарської міжгосподарської пересувної механізованої шляхової колони №16 Полтавського облміжколгоспн. шляхобудівельного тресту Українського міжколгоспного об`єднання "Укрміжколгоспу" /а.с. 50/.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с. 5, зворот 50/:

- 27.12.1982 ОСОБА_1 прийнята тимчасово секретарем - машиністкою (підстава: наказ №94к від 27.12.1982) (запис №1);

- 02.04.1987 ОСОБА_1 звільнена за скороченням штату (п. 1. ст. 40 КЗпП УРСР) (підстава: наказ №53 від 02.04.1987) (запис №2).

Ці записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зроблено інспектором по кадрам та засвідчені підписом особи та печаткою Новосанжарської міжгосподарської пересувної механізованої шляхової колони №16 Шляхобудівельного тресту "Агрошляхбуд" Дорожньобудівельного тресту "Агродорстрой" Полтавоблагробуд.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ в Одеській області не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Відповідачами не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 27.12.1982 по 02.04.1987 секретарем-машиністкою у Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16.

Така обставина як відсутність у записі №1 назви підприємства при прийнятті на роботу у даному випадку є формальною, оскільки ця назва наявна на сторінці 1 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , зокрема при її першому заповненні 28.12.1982 адміністрацією Новосанжарської міжгосподарської пересувної механізованої шляхової колони №16 Полтавського облміжколгоспн. шляхобудівельного тресту Українського міжколгоспного об`єднання "Укрміжколгоспу" /а.с. 50/.

Таким чином, період роботи позивача з 27 грудня 1982 року по 02 квітня 1987 року секретарем - машиністкою у Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, однак неправомірно не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області №15 від 14.11.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яким також відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 27.12.1982 по 02.04.1987, прийняте відповідачем ГУ ПФУ в Одеській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню на підставі пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України.

Пенсія позивачу не була призначена, натомість, як зазначено вище, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №15 від 14.11.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідачів перерахувати пенсію, яка на час розгляду справи судом позивачу не призначена.

При цьому, адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності - ГУ ПФУ в Одеській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, зокрема, перерахунку страхового стажу позивача з урахуванням його періоду роботи з 27.12.1982 по 02.04.1987, не може бути розглянуте по суті судом.

Водночас, суд з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27 грудня 1982 року по 02 квітня 1987 року секретарем - машиністкою у Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 листопада 2023 року про призначення пенсії за віком.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується платіжним документом /а.с. 13/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 16/.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (1073,60 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №15 від 14 листопада 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27 грудня 1982 року по 02 квітня 1987 року секретарем - машиністкою у Новосанжарській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №16 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 листопада 2023 року про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич