Справа № 400/9593/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/9593/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

18.12.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у невірному застосуванні норм закону при призначені та обчисленні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, а також здійснити відповідні перерахунки виплати з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.03.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка з 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

З 2019 року позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наполягає на тому, що відповідачем не дотримано умови при призначені позивачці іншого виду пенсії, а саме неправомірно не застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за три попередні роки, які передують року звернення за призначенням пенсії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року позовну заяву в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком з 18.03.2019 по 19.01.2023 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, а також здійснити відповідні перерахунки виплати з урахуванням раніше виплачених сум повернуто позивачці.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в іншій частині адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування для обчислення пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2014 -2016 роки.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.01.2023 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2017, 2018 роки.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,6 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що за загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 40 Закону №1058-IV, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Однак у спірних правовідносинах фактично мало місце саме призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення на інший вид пенсії, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2016, 2017, 2018 роки.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою ту обставину, що позивачка з лютого 2011 року перебуває на обліку в Управлінні та одержує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV. З березня 2011 року позивачка переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за окремо поданою заявою. В подальшому, за відповідною заявою, з березня 2019 року позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Оскільки право на призначення пенсії за віком позивачкою реалізовано у 2011 році, відсутні правові підстави для повторного призначення одного й того ж виду пенсії, в межах одного й того ж закону із застосуванням середньої заробітної плати за 2016-2018 роки.

Внаслідок чого, покладення на Управління обов`язку здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2018 роки відбулось необґрунтовано та безпідставно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержувала пенсію, призначену згідно Закону України «Про державну службу».

01.03.2011 року позивачка зверталась в Управління із заявою, в якій просила перевести з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до законодавства про державну службу.

Згідно розпорядження від 07.03.2011 року №114699 та протоколу від 07.03.2011 року №444026, позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

18.03.2019 року позивачка звернулась в Управління із заявою, в якій просила перерахувати раніше призначену пенсію у зв`язку із переходом на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

З березня 2019 року позивачка переведена на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оспорюваним у цій справі є право позивачки на розмір пенсії, розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016, 2017, 2018 роки, а саме за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За правилами частини 3 статті 45 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Слід враховувати, що відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Виходячи з обставин справи, позивачка з 2011 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З березня 2019 року позивачка переведена з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, позивачка з 2019 року переведена на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, колегія суддів вважає, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Отже, у даній справі, яка розглядається, позивачка переведена з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто зміна виду пенсії не відбулась.

Вищенаведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в подібних до цієї справи правовідносинах, у постановах від 29 листопада 2022 року по справі №560/4589/21, від 18 травня 2023 року по справі №560/19830/21, від 27 червня 2023 року по справі №500/4392/22, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягають врахуванню у даній справі.

Враховуючи викладене, оскільки Управління діяло з дотриманням чинного законодавства, у межах своїх повноважень та обґрунтовано, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв