Справа № 500/116/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/116/24 пров. № А/857/7745/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (ухвалене головуючим суддею Баб`юк П.М. у м. Тернопіль) у справі № 500/116/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20 за період з 01.01.2018 по 30.09.2020 в сумі 66456,00 грн; від 22.09.2021 у справі №500/5028/21 за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 в сумі 118028,17 грн; від 10.06.2021 у справі №500/8516/21 за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в сумі 323504,67 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити, в порядку передбаченим ст.61 Закону № 2262-ХІІ, виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 507988 грн 84 коп., що підлягали виплаті ОСОБА_2 на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20, від 22.09.2021 у справі №500/5028/21, від 10.06.2021 у справі №500/8516/21, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №500/5028/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки від 01.07.2021 №11/1/5415 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із урахуванням проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі №500/8516/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_2 , звернулася до відповідача із заявою щодо виплати заборгованості нарахованих сум її чоловіку на підставі вказаних рішень суду на що відповідач її повідомив, що у разі смерті заявника, рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником, що і слугувало підставою на звернення до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум нарахованих доплат до пенсії, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішень суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20, від 22.09.2021 у справі №500/5028/21, від 10.06.2021 у справі №500/8516/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.01.2018 по 30.09.2020, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 22.09.2021 у справі №500/5028/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2022, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 10.06.2022 у справі №500/8516/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що визначальним у розгляді справи є строк звернення позивачки із заявою до пенсійного органу про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлому чоловіку пенсії. Такий строк, законодавцем, визначається як «не пізніше шести місяців» після смерті пенсіонера. Позивачка у термін не пізніше 6 місяців після смерті її чоловіка звернулась до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , що нарахована на виконання рішень суду, але невиплачена на час смерті останнього. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивачка має право на отримання недоотриманої пенсії її померлого чоловіка.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 , перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі- Закон №2262-ХІІ).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07.11.1958.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №500/5028/21, яке набрало законної сили 23.10.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки від 01.07.2021 №11/1/5415 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із урахуванням проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі №500/8516/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначених вище рішень суду відповідач здійснив перерахунки пенсії ОСОБА_2 , але суму доплати перерахованої пенсії за його життя не виплатив.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

07.11.2022 позивачці призначено пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується довідкою від 14.11.2022 №892.

09.11.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй нараховані суми пенсії та не виплачені її чоловікові.

У відповідь на звернення позивачки, відповідач листом від 22.11.2022 повідомив її, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №500/1252/20 ОСОБА_2 була нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 30.09.2020.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №500/5028/21 ОСОБА_2 була нарахована доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2021.

Також на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі №500/8516/21 ОСОБА_2 була нарахована доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2022.

Вище перелічені доплати станом на сьогоднішній день не виплачені.

Зазначив, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду із відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон - №2262-XII), суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що « у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, до складу спадщини не включаються.

Разом з цим, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Так, вказаними вище положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, у визначених чинним законодавством випадках членам сім`ї та іншим особам можуть бути виплачені суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю. При цьому, виплаті підлягають лише нараховані, але не виплачені пенсіонеру, який помер, суми пенсії.

Встановлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі №500/1252/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №500/5028/21, яке набрало законної сили 23.10.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки від 01.07.2021 №11/1/5415 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із урахуванням проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі №500/8516/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вищезазначених рішень суду відповідач здійснив перерахунки пенсії ОСОБА_2 , але суму доплати перерахованої пенсії за його життя не виплатив.

Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07.11.1958.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

09.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

Отже, позивачка звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер, в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

З огляду вищевикладене, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, внаслідок чого, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачці недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії.

При цьому безпідставними є доводи апелянта, що позивачем обрано помилковий спосіб захисту порушеного права та заявлений у даній справі позов стосується перевірки належності виконання рішення суду у справах №500/1252/20,№500/5028/21,№500/8516/21.

Так, підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивачки з відмовою відповідача у виплаті йому нарахованих сум пенсії її чоловіка, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю. Вирішуючи цей спір, суд не вдається до оцінки дій органу Пенсійного фонду, вчинених на виконання рішення суду справах №500/1252/20, №500/5028/21, №500/8516/21.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 500/116/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар