Справа № 947/17370/24
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/144/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

за участю позивача Оставненко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2242556 від 26.05.2024 року, що винесена інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Левкович Ігорем Ігоровичем відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривен.

Свої вимоги мотивує тим, що Постановою у справі про адміністративне правопорушення Серія ЕНА № 2242556 від 26.05.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення пункту 9.2.6 ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. З цією постановою про адміністративне правопорушення позивач не згодна, на її думку вона винесена з порушенням норм чинного законодавства України при її складенні, застосоване до неї адміністративне стягнення вважає неправомірним та безпідставним, тому, вважає, що вона підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 31.05.2024 року відкрито провадження по адміністративній справі та призначено спрощене позовне провадження по розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

31.05.2024 року, через систему «Електронний суд», позивач - ОСОБА_1 подала клопотання про заміну первісного відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

19.06.2024 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання позивача ОСОБА_1 про заміну первісного відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відщив на поданий позов.

Оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою у справі про адміністративне правопорушення Серія ЕНА № 2242556 від 26.05.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за порушення пункту 9.2.6 ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

ОСОБА_1 рухалася у напрямку з м. Нова Одеса Миколаївської області по Київському шосе на авто MERCEDES-BENZ Е280 номерний знак НОМЕР_1 , після перестроювання та здійснивши з`їзд на дорогу М14 (об`їзна дорога м. Миколаєва) в бік м. Херсону після закінчення повороту. Після зупинки транспортного засобу, інспектор поліції повідомив, що позивачем порушено ПДР, а саме ОСОБА_1 не ввімкнула показник повороту перед здійсненням маневру з повороту праворуч.

З наданого до Відзиву відео фіксації вчиненого правопорушення не вбачається факт правопорушення, вчинений ОСОБА_1 , а саме, що перед здійсненням повороту вона не ввімкнула сигнал повороту праворуч.

У Постанові у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕНА №2242556 від 26.05.2024 року не зазначено точне місце зупинки автомобіля та не вказано на якій саме ділянці дороги М14 здійснювалось порушення п. 9.2.6 ПДР.

Пункт 9.2.6 ПДР передбачає, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пункт 9.4 ПДР встановлює, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м. у населених пунктах і за 150-200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено факт складання відповідачем оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №2242556 від 26.05.2024 року, що винесена інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Левковичем Ігорем Ігоровичем відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження по адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Куриленко О. М.