Справа № 200/18264/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні звіту, встановлення судового контролю

08 липня 2024 року Справа №200/18264/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 09.05.2024 та заяви представника позивача про застосування до відповідача наслідків не виконання рішення суду передбачених ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

29 листопада 2022 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/18264/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо припинення виплати пенсії, нарахування та виплати пенсії за період з 01.04.2016 року по теперішній час ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () поновити виплату пенсії, нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України) судовий збір у сумі 908,00грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року у справі №200/18264/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 200/18264/21 - залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 200/18264/21- залишено без змін.

У квітні 2023 року від представника позивача адвоката Балашова Юрія Вячеславовича до суду надійшла заява про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, також представник позивача просив встановити судовий контроль щодо виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022 року.

Ухвалою суду від 14.07.2023 заяву представника позивача адвоката Балашова Ю.В. про встановлення способу та порядку виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 200/18264/21 - задоволено. Встановлений порядок виконання рішення по справі №200/18264/22 від 29.11.2022 року наступним шляхом: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () поновити виплату пенсії, нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2016 року на його рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на підставі заяви про виплату пенсії від 27.04.2023 року. Заяву представника позивача, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022 року задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання судового рішення від 29.11.2022 по справі №200/18264/21.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 805,20 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року по справі №200/18264/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі №200/18264/21 залишено без задоволення. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 р. у справі №200/18264/21 залишено без змін.

08 листопада 2023 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов звіт про виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022, в якому було зазначено наступне.

Головним управлінням означене рішення суду виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля, а саме поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016. Нарахування пенсії ОСОБА_1 проведено з 01.04.2016 рішенням № 45 від 06.02.2023 (на виконання рішення суду від 29.11.2022), рішенням № 45 від 17.10.2023 (на виконання ухвали суду від 10.10.2023). Головним управлінням виконано розрахунок суми заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 31.10.2023, який складає 434 401,98 грн. Починаючи з листопада 2023 року нарахування поточного розміру пенсії ОСОБА_1 проводиться шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк». Доплата за рішенням суду за період з 01.04.2016 по 31.10.2023 в сумі 434 401,98 грн., як така, що не передбачена бюджетом Головного управління потребує додаткового фінансування та має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань на відповідний бюджетний рік. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, виплата заборгованості унормовується також і правовими актами, що регулюють виплати внутрішньо переміщеним особам. Зазначені суми пенсії за минулий період ОСОБА_1 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2024 року. Виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку. З метою запиту додаткових фінансових ресурсів на виплату заборгованості, нарахованої за рішенням суду, Головним управлінням в межах закріплених повноважень направлено відповідне звернення до розпорядника коштів вищого рівня - Пенсійного фонду України (лист № 0500-0501-5/91445 від 25.10.2023 додається). Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Відповідач просив прийняти звіт Головного управління про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та ухвали від 14 липня 2023 року у справі № 200/18264/21, та у разі відмови в прийнятті звіту надати Головному управлінню додатковий строк для подачі звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та ухвали від 14 липня 2023 року у справі № 200/18264/21 протягом шести місяців.

Представником позивача, адвокатом Балашовим Ю.В. на адресу суду засобами «Електронного суду» у листопаді 2023 року було надано клопотання, в якому було зазначено, що станом на 27.11.2023 відповідачем було сплачено 7915 гривень поточної пенсії позивача, заборгованість яка утворилась з 01.04.2016 до листопада 2023 року не сплачена. Враховуючи зазначене просив застосувати до відповідача наслідки не виконання рішення суду передбачені ст.382 КАС України у вигляді штрафу, надавши новий строк для виконання та враховуючи тривалість не виконання рішення суду, якщо суд буде вбачати зухвалість суб`єкту владних повноважень, винести окрему ухвалу щодо притягнення посадових осіб до кримінальної відповідальності за ст.382 Кримінального Кодексу України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про застосування штрафу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та про винесення окремої ухвали щодо притягнення до кримінальної відповідальності відмовлено.

В затверджені звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.11.2023 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі № 200/18264/21 - відмовлено.

Встановлений Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі №200/18264/21 протягом 60 днів з дня набрання законної сили цієї ухвали суду.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у 60-ти денний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі №200/18264/21.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року, звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.02.2024 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі № 200/18264/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику без розгляду.

Зобов`язано відповідача надати на адресу суду новий звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі № 200/18264/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - протягом 60 днів з дня набрання законної сили цієї ухвали суду, з обов`язковим повідомленням позивача (представника позивача) по справі.

У березні 2024 року, представником позивача на адресу суду було надіслано заяву, в якій було зазначено, що станом на 13.03.2024 року поточні виплати проводяться, заборгованість з 01.04.2016 року по листопад 2023 року не сплачена. При оцінці зухвалості суб`єкта владних повноважень, щодо не виконання рішення суду, представник позивача просив звернути увагу, що рішення суду не виконано з 29.11.2022 року та просив застосувати до відповідача наслідки не виконання рішення суду, які передбачені ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України.

У квітні місяці 2024 року представником позивача на адресу суду було надіслано заяву із урахуванням доповнень від 10.05.2024 року, в якій було зазначено, що відповідач з листопада 2023 року поновив поточні виплати з пенсії, але не сплатив заборгованість. При цьому, у квітні та травні 2024 року відповідач знову не виплатив позивачу пенсію. При його зверненні до відділення ПФУ представника позивача було повідомлено, що пенсійні нарахування призупинено до особистої явки ОСОБА_1 до відділень ПФУ, який перебуваючи у м. Маріуполі зробити в даний час немає можливості.

Представник позивача зауважив, що фактично станом на 29.04.2024 року, поточні виплати з пенсії не проводяться, заборгованість з 01.04.2016 року по листопад 2023 року не сплачена, таким чином відповідач ігнорує виконання рішення суду у повному обсязі. Представник позивача, як і у попередній своїй заяві просив застосовувати до відповідача наслідки не виконання рішення суду передбачені ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України та винести окрему ухвалу, якою притягнути до кримінальної відповідальності посадових осіб та не приймати звіт відповідача.

У травні 2024 року від відповідача на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022 та ухвали від 14.07.2023 року.

У своєму звіті відповідач зазначив, що Головним управлінням означене рішення суду виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля, а саме: Головним управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення суду та поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 та виконано розрахунок суми заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 31.10.2023, який складає 434 401,98 грн. Починаючи з листопада 2023 року нарахування поточного розміру пенсії ОСОБА_1 проводиться шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк». Доплата за рішенням суду за період з 01.04.2016 по 31.10.2023 в сумі 434 401,98 грн, як така, що не передбачена бюджетом Головного управління потребує додаткового фінансування та має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань на відповідний бюджетний рік. Виплата коштів за вказаним бюджетним призначенням здійснюється органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок № 1165). Враховуючи, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, виплата заборгованості унормовується правовими актами, що регулюють виплати внутрішньо переміщеним особам. Зазначені суми пенсії за минулий період ОСОБА_1 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2024 року. Отже, виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку. На сьогоднішній день бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено. З метою запиту додаткових фінансових ресурсів на виплату заборгованості, нарахованої за рішенням суду, Головним управлінням в межах закріплених повноважень направлені відповідні звернення до розпорядника коштів вищого рівня - Пенсійного фонду України (листи № 0500-0501-5/91445 від 25.10.2023, № 0500-0504-5/99087 від 20.11.2023, № 0500-0504-5/131194 від 27.12.2023, № 0500-0502-5/9824 від 31.01.2024, № 0500-0504-5/10074 від 01.02.2024, № 0500-0504-5/23810 від 12.03.2024, № 0500-0504-5/33170 від 05.04.2024, № 0500-0501-5/42359 від 29.04.2024). Згідно з відповідями Пенсійного фонду України від 20.11.2023 № 2800-030102-9/65672, від 18.12.2023 № 2800-030102-9/71736, від 11.01.2024 № 2800-030202-9/2034, від 28.02.2024 № 2800-040203-9/12629 та від 01.03.2024 № 2800-040203-9/13052, від 09.04.2024 № 2800-040203-9/21655, зобов`язання згідно рішення суду по справі № 200/18264/21 підлягає погашенню відповідно до Порядку, визначеному Постановою № 1165. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

З урахуванням наведеного, відповідач просив прийняти його звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року та ухвали суду від 14.07.2023 року, у разі відмови в прийняті звіту, відповідач просив надати додатковий строк для подачі звіту про виконання рішення та ухвали суду по справі №200/18264/21 протягом шести місяців.

Про надходження звіту на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, представник позивача адвокат Балашов Ю.В. був повідомлений належним чином, про що свідчить додана до матеріалів звіту відповідачем квитанція № 1016137 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 09.05.2024 року.

Відповідач про надходження заяв про застосування штрафу до посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від представника позивача адвоката Балашова Ю.В. був повідомлений належним чином, про що свідчить наявність у нього реєстрації кабінету електронного суду де в графі доставлено, зазначено 14.03.2024 року, 29.04.2024 року та 10.05.2024 року відповідно.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

На підставі зазначеного, з огляду на запровадження на території України воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, сторони в судове засідання не викликались. Розгляд зазначеного звіту відповідача та наданого клопотання представника позивача проводився у порядку письмового провадження.

Розглянувши звіт щодо виконання судового рішення та клопотання представника позивача про застосування штрафу до відповідача, суд встановив наступне.

29 листопада 2022 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/18264/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії, нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 року. Рішення суду набрало законної сили 01.02.2023 року.

Ухвалою суду від 14.07.2023 встановлений порядок виконання рішення по справі №200/18264/22 від 29.11.2022 року наступним шляхом: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії, нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 року на його рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на підставі заяви про виплату пенсії від 27.04.2023 року. Ухвала суду набрала законної сили 10.10.2023 року.

Розглянувши наданий відповідачем звіт та докази на підтвердження зазначеного у звіті, судом не встановлено виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022 року з урахуванням порядку виконання рішення суду зазначеного в ухвалі суду від 14.07.2023 року, що також підтверджується наявними в матеріалах справи заявами надісланими на адресу суду представником позивача ОСОБА_2 .

Суд вкотре зауважує, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом зазначеної статті держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 1 Першого протоколу передбачає, що будь-яке втручання публічної влади у право власності має бути законним, позбавлення майна можливе лише на умовах, «визначених законом» і, що держава має право здійснювати контроль за використанням майна лише шляхом «виконання законів» (рішення у справі Ex-Roi de Grece et Autres c. Grece від 23.11.2000 р.).

У своїй практиці Суд зазначив, що «встановлюючи контроль, держава має передбачити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідними умовами захисту основних прав особи, а також гарантувати наявність розумної співмірності між засобами, що використовуються, і метою, що переслідується» (рішення у справі Air Canada v. the United Kingdom від 26.04.1995 р.).

У даному випадку не може йти мова про правомірне втручання у право власності громадян України, що опинились на тимчасово окупованій території, оскільки держава не може обґрунтувати таке втручання захистом загальних інтересів суспільства, який би переважав над захистом основних прав особи. Тобто це втручання є свавільним та не гарантує наявність розумної співмірності між засобами, що використовуються, і метою, що переслідується, відповідно до практики суду.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

При неоднократному розгляді звітів про виконання судового рішення, судом було встановлено, що рішення суду фактично було не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем було проігноровано висновки викладені в резолютивній частині рішення суду від 29.11.2022 року по справі №200/18264/21, з урахуванням порядку виконання цього рішення, зазначеного в резолютивній частині ухвали суду від 14.07.2023 року.

Наявні докази в матеріалах справи не підтверджують взагалі виконання рішення суду по справі №200/18264/21, з чого у суду складується враження, що відповідач не намагається виконувати рішення суду по справі №200/18264/21 з урахуванням порядку виконання відповідно до ухвали суду від 14.07.2023 року, та замість того щоб виконати належним чином рішення суду задля чого воно було прийнято із наданням відповідного звіту про належне виконання цього рішення та поновлення порушених ним же - пенсійних прав позивача.

Суд зазначає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Окрім цього, слід наголосити, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд звертає увагу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що управління зобов`язано виконати рішення суду шляхом поновлення виплати пенсії, та нарахуванням з виплатою заборгованості з пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 року на його рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на підставі заяви про виплату пенсії від 27.04.2023 року.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи не тільки доказів виконання, а також врахування висновків суду по справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, враховуючи, що по суті управлінням тільки була перерахована пенсія, що підтверджується відповідними доказами (рішеннями) але виплату пенсії позивачу було спочатку поновлено, а потім знову ж таки зупинено, що підтверджується запереченнями наданими представником позивача адвокатом Балашовим Ю.В., суд дійшов висновку, що рішення суду станом на дату винесення зазначеної ухвали - у повному обсязі не виконано.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не реалізовано завершення судового процесу у даній справі, оскільки не досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення.

З метою недопущення порушення прав позивача, суд дійшов висновку враховуючи відсутність виконання рішення суду, відмовити у прийнятті звіту відповідача про виконання рішення суду по справі №200/18264/21 від 29.11.2022 року та ухвали суду від 14.07.2023 року, та встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 200/18264/21 з урахуванням порядку виконання рішення зазначеного в ухвалі суду від 14.07.2023 року, протягом 60 днів з дня набрання законної сили даної ухвали.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, заява представника позивача в частині не прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду по справі №200/18264/21 підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання представника позивача про накладення штрафу за невиконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Як вище зазначалось, відповідно до приписів частини другої статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу застосовується не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п.40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», п.68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд має переконатися, що суб`єктом владних повноважень прийняте ним рішення виконується належним чином та в повному обсязі. Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ним постанови суду необхідно перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Так, суд враховує, що після встановлення по даній справі судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення пройшов тривалий строк, наданий відповідачу для виконання рішення суду.

В той же час, відповідачем хоча і не надано до суду доказів на підтвердження поновлення виплати позивачу пенсії та виплатою заборгованості з пенсії та ним вчиняються певні дії для організації процесу виконання цього рішення суду, а саме надсилаються листи запити щодо виділення коштів на виконання рішення суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд вважає, що зазначене представником позивача адвокатом Балашовим Ю.В. в його заявах щодо застосування до посадових осіб відповідальних за виконання рішення штрафу задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що приписами ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за результатами звіту суб`єкта владних повноважень: встановлення нового строку подання звіту, накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.

При цьому накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень є крайнім заходом впливу на суб`єкта владних повноважень та має бути доведено, що відповідач без поважних причин не виконує рішення суду.

Так, згідно з висновків Верховного Суду, сформульованих у справі №361/2109/17, за своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду у встановлений даною ухвалою термін.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати до Донецького окружного адміністративного суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення від 29.11.2022 року по справі №200/18264/21, з урахуванням порядку виконання рішення зазначеного в ухвалі суду від 14.07.2023 року, а саме: прізвище ім`я по-батькові; розрахунковий номер облікової картки платника податків; зареєстроване місце проживання.

Керуючись статтями 9, 243, 248, 256, 295, 297, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про не прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по справі №200/18264/21, застосування наслідків не виконання рішення суду передбачених відповідно до ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України у вигляді штрафу - задовольнити частково.

В затверджені звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.05.2024 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі № 200/18264/21 з урахуванням ухвали суду від 14.07.2023 року в якій визначений порядок виконання рішення суду, за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати на адресу суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по адміністративній справі № 200/18264/21 з урахуванням ухвали суду від 14.07.2023 року, в якій визначений порядок виконання рішення суду, протягом 60 днів з дня набрання законної сили цієї ухвали суду.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 щодо застосування наслідків не виконання рішення суду передбачених відповідно до ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України у вигляді штрафу щодо посадових осіб відповідача відмовити.

Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду у встановлений даною ухвалою термін.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати до Донецького окружного адміністративного суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення від 29.11.2022 року по справі №200/18264/21, а саме: прізвище ім`я по-батькові; розрахунковий номер облікової картки платника податків; зареєстроване місце проживання.

Копію ухвали направити учасникам справи, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області для виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець