Справа № 420/25931/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25931/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

13.12.2023 року;

Суддя І інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області стосовно виключення з кола осіб, яким Управління зобов`язане проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до пенсійного законодавства України, в тому числі відповідно до ст.ст. 27, 28, ч.ч. 2, 3 ст. 42, п.п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області:

- скасувати в пенсійній справі в графі «особливості» позначку «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі» та включити в коло осіб, яким Управління зобов`язане проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону;

- здійснити розрахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 року - з урахуванням доплати за понаднормовий стаж за 8 років, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, на підставі суми мінімального розміру пенсії за віком, дійсному на момент фактичної виплати, та з урахуванням автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до ст.ст. 27, 28, ч.ч. 2, 3 ст. 42, п.п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV та з урахуванням автоматичних масових перерахунків надбавок до пенсії, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції законодавства дійсної на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, з компенсацією втрати частини доходів та за винятком сплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є громадянкою України, в 1994 році виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку із чим їй було припинено виплату пенсії за віком.

На виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій адміністративній справі, позивачці поновлено виплату пенсії, однак під час нарахування пенсії Управління не застосувало мінімальний розмір пенсії та доплату за понаднормовий стаж, встановлені Законом №1058-IV, не провело індексацію пенсії у відповідних періодах та не виплатило компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплат.

Наполягає на тому, що нарахування пенсії у фіксованому розмірі, встановленому на момент поновлення виплати пенсії на виконання рішення суду, звужує її права на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо поновлення та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 07.10.2009 року в твердому розмірі довічно, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до ст. 28 та ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявного понаднормового стажу та з проведенням компенсації втрати частини доходу, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з дня поновлення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV і будь-яких обмежень стосовно цих прав чинним законодавством не встановлено.

Також, суд першої інстанції зауважив на обґрунтованості вимог позивачки стосовно виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із затримкою належних виплат пенсії, адже такі у повній мірі відповідають Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що пенсія позивачці поновлена з 07.10.2009 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому відсутні правові підстави для збільшення (перегляду) розміру пенсії за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наведеного слідує необґрунтованість доводів позивачки, з якими також помилково погодився суд першої інстанції, про наявність правових підстав для застосування під час виплати пенсії положень постанов Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 року №124, «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році».

Акцентуючи увагу на тому, що поновлення виплати пенсії позивачці відбулось у межах покладених на територіальний орган зобов`язань та бюджетних асигнувань, з дотриманням чинного законодавства, наполягає на необґрунтованості адміністративного позову та відсутності підстав для його задоволення у повному обсязі.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, в 1994 році виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку із чим їй було припинено виплату пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із припиненням виплати пенсії, позивачка зверталась за захистом своїх прав в судовому порядку.

Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року по справі №540/1765/19 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03 січня 2019 року №18/03-19 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати звернення - 19 липня 2018 року.

Позовні вимоги за період з 07 жовтня 2009 року по 19 липня 2018 року апеляційний суд залишив без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 11 травня 2022 року по справі №540/1765/19 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року в частині, якою позовні вимоги за період з 07 жовтня 2009 року по 19 липня 2018 року залишено без розгляду, скасовано та змінено абзац 4 резолютивної частини постанови апеляційного адміністративного суду, виклавши його у такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року.». В іншій частині постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року залишено без змін.

На виконання судового рішення, ухваленого в адміністративній №540/1765/19, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії, починаючи з 07.10.2009 року.

Згідно відповідного розрахунку, при поновленні позивачці виплати пенсії Управління врахувало страховий стаж: 28 років 08 місяців 12 днів, у тому числі стаж працівника освіти та охорони здоров`я: 25 років 09 місяців 00 днів.

Починаючи з 07.10.2009 року та довічно позивачці нараховано пенсію за віком, розмір якої визначений у фіксованій сумі, а саме 3,60 грн. на місяць.

Посилаючись на те, що визначення розміру пенсії у фіксованій сумі порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення, остання звернулась за захистом своїх прав із даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Слід враховувати, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення створює порушення гарантій, передбачених частиною 4 статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, порядок нарахування та виплати пенсії встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із частинами 3, 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтями 49, 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV визначалось, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Також, за висновком Конституційного Суду України у рішенні від 07.10.2009 року №25-рп/2009, є такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV щодо виплати пенсії під час перебування за кордоном лише в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом. З 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. Із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

В контексті наведеного слід враховувати, що на позивачку, громадянку України, поширюються конституційні гарантії соціального захисту щодо права на отримання пенсії у старості, у тому числі у тому випадку, коли вона обрала постійним місцем проживання країну, між якою та Україною не укладено відповідного договору.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (в редакції Закону №2291-IV від 23.12.2004 року) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (в редакції Законів №2505-IV від 25.03.2005 року; №3668-VI від 08.07.2011 року) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Згідно із пунктом 4-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

За правилами частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частиною 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (до набрання чинності Законом №2148-VIII від 03.10.2017) передбачалось, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII розділ XV Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3, згідно якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Серед іншого, постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 №124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

01.04.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» №251, у підпункті 1 пункту 2 якої передбачено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

22.02.2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» №127, у пункті 1 якої передбачено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

16.02.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» №118, у пункті 1 якої передбачено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14.

24.02.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168, у пункті 1 якої передбачено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що з моменту поновлення позивачці виплати пенсії, розмір пенсії за віком не має сталої величини, оскільки зазнає змін, виходячи з мінімального розміру пенсії, відповідних надбавок та підвищень розміру пенсії.

З поновленням виплати пенсії позивачка має право розраховувати на те, що нарахування соціальних виплат буде проводитися з дотриманням законодавства, чинного у відповідних періодах та за матеріалами її пенсійної справи.

З огляду на те, що Управління не виконало покладений на цей орган обов`язок щодо нарахування і виплати позивачці пенсії в установленому законом порядку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виплата позичці пенсії у фіксованому розмірі відбулось неправомірно.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Вірно аналізуючи приведені норми законодавства та обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що внаслідок не проведення позивачці належних виплат пенсії, ці виплати підлягають нарахуванню із компенсацією втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв