Справа № 160/26107/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26107/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року (суддя 1-ї інстанції Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/26107/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» звернулось до суду із позовною заявою до Київської митниці, в якій просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100180/2023/000036/1 від 14.08.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000304 від 14.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою митного оформлення товарів подав до Київської митниці електронну митну декларацію, в якій обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту, а також документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч. 3 ст. 53 МК України. Однак, відповідач, незважаючи на вищенаведене, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи. Позивач додатково надав наявні в нього документи та повідомив митний орган, що не має можливості надати інші витребувані документи, з огляду на їх відсутність. Проте, відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також за відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України, прийняв оспорюване рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості резервним методом, згідно з положеннями ст. 64 МК України. При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до ст. 53 МК України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Натомість, всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача та спірним рішенням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не було приділено уваги до аргументів, що надавалися відповідачем, що є відповідним порушенням. Крім того, наголошує, що суд першої інстанції не врахував права митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» (далі ТОВ «АВ метал груп», позивач) зареєстроване як юридична особа з 14.04.2009, про що вчинено запис №0046231 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про включення відомостей про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 36441934; основний вид економічної діяльності за КВЕД: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.

17.07.2023 між ТОВ «АВ метал груп» (покупець) та Roll Steel Spolka Z Ograniczona Odpowiedzialnoscia (Польща) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №17072023/UKR/EUR (далі Контракт), відповідно до умов якого продавець продає і постачає, а покупець отримує та оплачує вироби з нержавіючої сталі 1-го або 2-го сорту (далі товар) на умовах цього Контракту та проформ-інвойсів та/або комерційних інвойсів, що є невід`ємною частиною даного Контракту.

За змістом п. 1.2 Контракту асортимент, кількість, технічні характеристики та ціна товару зазначаються у проформах-інвойсах та/або комерційних інвойсах, які продавець виставляє покупцеві на кожну окрему поставку товару, що є невід`ємною частиною Контракту.

Згідно п. 1.3 Контракту ціни на товар, що поставляється, вказуються в проформах-інвойсах та/або комерційних інвойсах до цього Контракту. Ціна товару розуміється як ціна з урахуванням вартості експортного пакування та маркування, та витрат у відповідності до умов постачання.

Відповідно до п. 1.4 Контракту загальна сума Контракту складає 500000 (п`ятсот тисяч) євро та уточнюється у проформах-інвойсах та/або комерційних інвойсах. Вартість кожної угоди зазначається у комерційних інвойсах.

Згідно п. 2.1 Контракту постачання товару провадиться продавцем на умовах FCA Любонь (біля Познані), Польща, згідно з правилами Інкотермс 2010, виданими Міжнародною торговою палатою. Відповідно, продавець є власником вантажу і несе всі ризики до моменту відвантаження товару на транспорт покупця за місцем відвантаження.

Товар повинен поставлятися з оригіналами таких товаросупровідних документів: інвойс на кожну продану партію товару, CMR, пакувальний лист, сертифікат якості, сертифікат походження, копія експортної декларації (п. 2.2 Контракту).

На підставі п. 2.3 Контракту термін постачання товару визначається у календарних днях та вказується у відповідних проформах-інвойсах.

Відповідно до п. 2.10 Контракту митне оформлення в країні продавця здійснюється за рахунок продавця, а в країні покупця за рахунок покупця.

Пунктом 3.2 Контракту визначено, що оплата товару провадиться покупцем шляхом здійснення 100% передоплати безготівковим банківським переказом на рахунок продавця. Переказ здійснюється у євро н підставі проформи-інвойса, виставленої продавцем, перед відвантаженням товару.

Сторонами Контракту у проформі-інвойсі №23-FPEX/10 від 20.07.2023 та інвойсі №EX/23/8-0012 від 04.08.2023 погоджено умови поставки EXW Lubon, Poland, сума поставки 33609,00 євро.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, а саме прокату плоского другого сорту з корозійностійкої нержавіючої сталі загально-цивільного призначення представником позивача до Київської митниці подано електронну митну декларацію (далі ЕМД) №23UA46U4 від 11.08.2023, в якій митна вартість поставленого товару визначена за ціною контракту (основний метод).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів за вказаною митною декларацією позивачем до митного органу було надано наступні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, що перелічені у графі 44 митної декларації, зокрема: сертифікат якості (Certificate of quality) №17072023/UKR/EUR від 17.07.2023; пакувальний лист (Packing list) №PL#WZ/23/8-0360 від 04.08.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) №23-FPEX/10 від 20.07.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №EX/23/8-0012 від 04.08.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) №б/н від 04.08.2023; декларація про походження товару (Declaration of origin) №EX/23/8-0012 від 04.08.2023;акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №23UA73U6 від 11.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доручення від 31.07.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №75 від 04.08.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка про транспортні витрати від 07.08.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №17072023/UKR/EUR від 17.07.2023; договір про надання послуг митного брокера №01/04 від 01.04.2021; договір (контракт) про перевезення №21/07-2023 від 21.07.2023; копія митної декларації країни відправлення №23PL391010Е2263665 від 07.08.2023.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Київська митниця дійшла висновку, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

Судом встановлено, що митним органом виявлено наступні розбіжності у поданих позивачем документах:

1) Пунктом 2.1 зовнішньоекономічного контракту від 17.07.2023 №17072023/UKR/EUR передбачено, що «Постачання товару провадиться продавцем на умовах FCA Любонь (біля Познані), Польща, згідно з правилами Інкотермс 2010, виданими Міжнародною торговою палатою», тоді як відповідно до поданого до митного оформлення рахунку-фактури від 04.08.2023 №ЕХ/23/8-0012 поставка товару на митну територію України здійснюється на умовах EXW-Lubon (PL).

2) Декларантом до митного оформлення відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Кодексу подано рахунок-фактуру від 04.08.2023 №75 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 07.08.2023 №б/н, надані ТОВ «ТК Транслогістік». В автотранспортній накладній (CMR) від 04.08.2023 №б/н зазначено, що перевізником оцінюваного товару виступає PE KNYSH STEPAN. Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Декларантом до митного оформлення не подано для підтвердження витрат експедитора документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування.

Враховуючи викладене та посилаючись на ч. 5 ст. 54 МК України, відповідач з метою упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем додатково надано митному органу наступні документи: прайс-лист виробника товару №б/н від 17.07.2023, комерційну пропозицію №б/н від 18.07.2023, інформацію біржових організацій щодо ціни на нікель (LME), висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 14.08.2023 №ГО-854.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100180/2023/000036/1 від 14.08.2023, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2-r резервний метод згідно з положеннями ст. 64 МК України, та ґрунтується на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугували митні декларації від 10.07.2023 №UA100330/2023/145191, від 24.07.2023 №UA100320/2023/021980, від 08.08.2023 №UA100320/2023/024101, від 11.07.2023 №UA100330/2023/145263, від 27.07.2023 №UA110150/2023/010411 на рівні щодо товару №1 2,4152 євро/кг, товару №2 2,2591 євро/кг, товару №3 2,2612 євро/кг, товару №4 2,5102 євро/кг, товару №5 2,43 євро/кг.

Митним органом видано також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2023/000304.

Через коригування митної вартості товару зросла сума податку на додану вартість, що повинна бути сплачена позивачем. Позивач повинен здійснити додаткові витрати, пов`язані з імпортом товару. Сума таких донарахувань ПДВ склала 24284,65 грн.

Користуючись правом, наданим ч. 7 ст. 55 МК України, позивач задекларував поставлену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за ЕМД №23UA97U0.

Не погодившись рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Зауваження митного органу щодо не надання позивачем документів (рахунків, накладних тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, були вірно відхилені судом першої інстанції, оскільки позивачем на підтвердження транспортних витрат було надано митному органу, зокрема, заявку №0408/32 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 07.08.2023, довідку про транспортно-експедиційні витрати згідно заявки та рахунок-фактуру №75 від 04.08.2023 щодо транспортних витрат, які у своїй сукупності дійсно підтверджують транспортні витрати.

Відхилені й зауваження відповідача про невідповідність узгоджених умов поставки товару, зазначених у Контракті (FCA Любонь) та рахунку-фактури від 04.08.2023 №ЕХ/23/8-0012 (EXW-Любонь), оскільки за умовами поставки FCA Любонь (біля Познані), Польща, за правилами Інкотермс 2010 продавець є власником вантажу і несе всі ризики до моменту відвантаження товару на транспорт покупця за місцем відвантаження.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що вимога митниці про надання каталогів, специфікацій, прайс-листів виробника товару також є необґрунтованою.

Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. Крім того, відповідно до частини 2 ст. 53 МКУ каталоги виробника товарів не відноситься до документів, які повинні надаватись декларантом для підтвердження митної вартості товарів, тому вимога митниці про його надання протирічить означеній правовій нормі.

Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд вважає за необхідне зазначити, що виписки з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями в силу положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, митним органом у повідомленні про необхідність надання додаткових документів жодним чином не обґрунтовано та які саме розбіжності можуть усунути саме вказані запитувані митним органом документи.

Отже, як свідчать встановлені обставини справи, судом першої інстанції надано оцінку доводам митного органу.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Відтак, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про те, що документи, які подані відповідачем, містять розбіжності стосовно умов постачання товару, які б в свою чергу викликали обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень.

Апеляційний суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Натомість, доводи скаржника про необхідність застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, свого підтвердження не знайшли.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, містять аналогічні доводи відзиву на позов та носять характер припущень.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/26107/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак