Справа № 643/3509/24
Суддя: Семенова Я. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/3509/24
Провадження № 2-а/643/42/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА №1808071 від 02 квітня 2024 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 02 квітня 2024 року він отримав копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1808071, винесену стосовно нього, як водія, який керував автомобілем HUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення вимог п. 8.4 Правил дорожнього руху. Посилався, що з винесеною стосовно нього постановою про адміністративне правопорушення він не погоджується, позаяк відсутні належні докази на підтвердження зазначених у постанові обставин. Зазначив, що він підтверджує, що 02 квітня 2024 року він був зупинений працівниками патрульної поліції за, начебто, порушення ним Правил дорожнього руху України, але за адресою, відмінною від зазначеної у постанові. Посилався, що керуючи транспортним засобом по пр. Людвіга Свободи, 46 в м. Харкові, він не порушував вимог п. 8.4 ПДР, на місці зупинки керованого ним транспортного засобу йому не було пред`явлено відеофіксації правопорушення, зміст постанови не містить посилань на спеціальний засіб фіксації правопорушення. Зауважував, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено його право користуватися послугами адвоката, про що ним заявлялося відповідне клопотання, чим було порушено процедуру розгляд справи в частині задоволення клопотань. З огляду на наведене, позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, з порушенням його процесуальних прав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аргументи учасників справи

25 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції зазначив, що 02 квітня 2024 року близько о 17-16 годині за адресою - м. Харків, пр-т Людвіга Свободи, 46, екіпажом УПП в Харківській області ДПП був виявлений рух транспортного засобу HUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямки руху по смугах», здійснивши рух прямо зі смуги для руху ліворуч, всупереч вимогам п. 8.4 ґ) ПДР України. Працівниками патрульної поліції було встановлено особу правопорушника - ОСОБА_1 Посилався, що інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1808071 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Зазначив, що згідно з п. 8.4 ґ) ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Дорожній знак 5.18 «Напрямки руху по смугах» показує дозволений напрямок руху по смузі, дія знаку, установленого перед перехрестям поширюється на все перехрестя. Зазначив, що системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що рух транспортного засобу прямо в зоні дії дорожнього знаку 5.18 «Напрямки руху по смугам» зі смуги, яка показує дозволений напрямок руху ліворуч є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку ч. 1 ст. 122 КУпАП. Посилався, що відповідачем до відзиву надаються медіа-файли, засвідчені електронно-цифровим підписом, на яких відтворено подію за участю позивача, де зафіксована об`єктивна інформація. Зауважував, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою, у тому числі, за допомогою засобів телефонного зв`язку.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 11 квітня 2024 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Судове засідання призначив на 19 квітня 2024 року на 14 годину 00 хвилин. Установив відповідачу строк до 19 квітня 2024 року для надіслання відзиву на позовну заяву з усіма доказами.

19 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування клопотання зазначено, що в електронному кабінеті «ЄСІТС» відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, водночас, вважаючи на те, що копію позовної заяви з доданими до неї документами скеровувалася на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, які станом на 19 квітня 2024 року відповідачем ще не отримані, відповідач не мав можливості підготувати та скерувати на адресу суд відзив на позовну заяву з відповідними доказами. Відтак, як про це зазначає представник відповідача, наявні підстави для відкладення розгляду справи та поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

19 квітня 2024 року розгляд справи відкладався до 30 квітня 2024 року до 09 години 00 хвилин через відсутність у Московському районному суді м. Харкова електропостачання з 09 години 02 хвилини до 15 години 45 хвилини.

25 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30 квітня 2024 року розгляд справи відкладався, у зв`язку з неотриманням позивачем відзиву на позовну заяву та надходженням, у зв`язку з цим, клопотання позивача про відкладення розгляд справи. Розгляд справи було відкладено, із врахуванням виходу суду у щорічну тарифну відпустку, на 05 червня 2024 року на 11-00 годину.

05 червня 2024 року розгляд справи відкладався до 14 червня 2024 року до 13 години 00 хвилин, у зв`язку з відсутністю в Московському районному суді м. Харкова 05 червня 2024 року електропостачання та надходженням від позивача клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його хворобою, на підтвердження чого суду надано інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я щодо тимчасової непрацездатності позивача. Крім

14 червня 2024 року о 13 годині 00 хвилин розгляд справи відкладався до 25 червня 2024 року до 13 години 00 хвилин, у зв`язку з неявкою сторін.

25 червня 2024 року о 13 годині 00 хвилин розгляд справи відкладався на 05 липня 2024 року на 15 годину 00 хвили через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальній справі №643/787/24.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

За правилами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На думку суду, неявка належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи сторін не перешкоджає розгляду справи, при цьому суд враховує, що відповідач скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому висловив обрану позицію щодо пред`явленого позову.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

02 квітня 2024 року інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Ходєєва І.І. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1808071, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 6).

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1808071 від 02 квітня 2024 року вбачається, що 02 квітня 2024 року о 17 годині 16 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, пр-т Людвіга Свободи, 46, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 та здійснив рух прямо зі смуги, яка вказує рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків.

Порушення вимог Правил дорожнього руху автомобілем HUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано на долученому до відзиву диску з відеозаписом (а.с. 14).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правилами ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1808071 від 02 квітня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.4. Правил дорожнього руху.

Правила п. 8.4 ПДР містять поділ на підпункти (від а) до е) включно), якими врегульовано поділення дорожніх знаків на групи.

Вимогами ч. 1 ст. 122 КУпАП унормовано відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач надав в якості доказу диск з відеозаписом фіксації порушення транспортним засобом HUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , вимог ПДР та відеозаписом розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Водночас, як убачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови, в ній зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.4 ПДР, при цьому у вказаній постанові не міститься посилань на підпункт ґ) п. 8.4. ПДР, на порушення якого позивачем посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Відтак, представник відповідача, посилаючись у відзиві на позовну заяву на порушення позивачем вимог п. 8.4. ґ) ПДР, виходить за межі змісту винесеної інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 постанови, в якій міститься посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.4. ПДР України, а не п. 8.4. ґ) ПДР України, як про це зазначає представник відповідача у відзиві.

Крім того, позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, стверджує про те, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки не забезпечив йому можливість скористатися правовою допомогою.

Суд зазначає, що у посадових осіб суб`єктів владних повноважень, у тому числі і у працівників органів і підрозділів Національної поліції, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, є обов`язок - забезпечити особам, які притягаються до адміністративної відповідальності можливість користування правами, закріпленими у ст. 268 КУпАП.

Як це унормовано положеннями ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порушення таких прав, зокрема права на участь захисника або інших прав, передбачених статтею 268 КУпАП, може відбутись у разі подання особою, яка притягається до відповідальності певних клопотань та необґрунтованої відмови у їх задоволенні з боку уповноваженої посадової особи.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст. 59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Відповідно до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін. Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений адвокат має права, передбачені частиною першою цієї статті та іншими законами. Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, як убачається з відеозапису, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач заявив працівнику поліції клопотання про залучення з безоплатної правової допомоги захисника для надання йому правової допомоги, а тому співробітник поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен забезпечити захисника. Водночас, за результатами розгляду справи стосовно позивача була складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу, захисника до розгляду справи про адміністративне правопорушення залучено не було.

Такі доводи позивача в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не спростовані відповідачем.

Крім того, як убачається з постанови серії ЕНА №1808071 від 02.04.2024, яка оскаржується позивачем, в п. 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» не містить підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд акцентує увагу на тому, що одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що беручи до уваги особливу вразливість особи на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію, забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення порушення його прав.

Аналізуючи викладене вище, суд доходить висновку, що у даному випадку відповідач по справі під час винесення оскаржуваної постанови порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

При розгляді даної справи суд, у силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у п. 26-27 постанови Верховного Суду від 18 лютого 2020 року, прийнятій у справі №524/9827/16-а, провадження №К/9901/20742/18, Верховний Суд дійшов висновку, що «судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання. Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року, прийнятій у справі №524/3644/17, провадження №К/9901/22129/18.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженнями позивача у пред`явленому позові про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на нереалізацію відповідачем права позивача скористатися правовою допомогою.

За правилами ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, установлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Оскільки доводи відзиву на позовну заяву не знайшли свого підтвердження та спростовуються відеозаписом, суд, на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, в зв`язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні ст. 13 Конвенції «ефективний засіб правого захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, правилами ч. 2 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18).

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

У пред`явленому позові позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1808071 від 02.04.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок.

Водночас, з огляду на наведене вище, на переконання суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача з метою запобігання порушення є рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1808071 від 02.04.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що унормовано положеннями п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Разом з тим, суд відхиляє посилання позивача у пред`явленому позові на те, що в оскаржуваній ним постанові про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на спеціальний засіб фіксації правопорушення, позаяк такі доводи позивача спростовуються змістом п. 7 постанови серії ЕНА в№1808071 від 02.04.2024, в якому містяться відомості про те, що до постанови додається відео з відеореєстратора Ксяомі 70маі та бодікамери 472780.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1808071 від 02 квітня 2024 року, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн на ОСОБА_1 , та закриття провадження в адміністративній справі.

Розподіл судових витрат

Положенням ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України, а саме при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Беручи до уваги, що позивачем при зверненні до суду з позовом були понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 гривень, їх сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 20, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1808071 від 02.04.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок, провадження у справі - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Повне судове рішення складено 05 липня 2024 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова