Справа № 280/10145/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/10145/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 р. (суддя: Богатинський Б.В.) в адміністративній справі №280/10145/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його з військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позов обґрунтував незаконністю відмови відповідача у задоволенні поданого ним рапорту на дострокове звільнення з військової служби, з підстави перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено.

В поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі вказано про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з рапортом до Військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г"

пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". До рапорту ним було додано: копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 29 липня 2023 р.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 03 березня 2006 р.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 від 09 грудня 2009 р.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 07 серпня 2007 р.; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №02-01-32/04 від 17 серпня 2023 р.; копію посвідчення багатодітної сім`ї серія НОМЕР_6 від 12 вересня 2023 р.; копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 серія НОМЕР_7 від 17 червня 1997 р.; копію військового квитка серії НОМЕР_8 від 07 травня 2022 р. Військовою частиною НОМЕР_1 у листопаді 2023 р. у задоволенні рапорту ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даними обставинами, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з не доведення ОСОБА_1 наявності підстав звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Як свідчать наявні у справі письмові докази (свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03 березня 2006 р., №123256 від 09 грудня 2009 р., №068520 від 07 серпня 2007 р.),, батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_2 (мати) - (а.с.6-8). З 29 липня 2023 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с.12).

Таким чином, ОСОБА_1 є вітчимом дітей своєї дружини.

Згідно статті 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Частиною 1 статті 268 Сімейного кодексу України визначено, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, батьки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі виховують дитину (обов`язок), а мачуха/відчим можуть брати участь у вихованні дитини (право). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, як це визначено частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України.

Докази неможливості утримання ОСОБА_2 своїх дітей чи їх бабусею ОСОБА_6 або їх рідним батьком ОСОБА_5 суду не надано. Та обставина, що ОСОБА_2 не зверталась за стягненням аліментів на утримання дітей з їх батька ОСОБА_5 не звільняє останнього від виконання обов`язку по утриманню і вихованню дітей та не зменшує обсяг його прав.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 р. в адміністративній справі №280/10145/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 червня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий