Справа № 420/14597/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2024-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 420/14597/23

адміністративне провадження № К/990/23598/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №420/14597/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

У червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 27 травня 2023 року № 0304 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 11 вересня 2020 року, виданого громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській областi вiд 27 травня 2023 року № 0271 про скасування посвідки на постійне проживання від 18 вересня 2020 року № НОМЕР_1, виданої громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року постановлено розгляд справи №420/14597/23 проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року задоволено заяву про самовідвід судді Хом`якової В.В. у справі №420/14597/23 у зв`язку з відсутністю у неї допуску до державної таємниці; адміністративну справу передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді по справі в порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Радчука А.А. від 30 жовтня 2023 року прийнято до провадження справу 420/14597/23 та постановлено розгляд адміністративної справи спочатку зі стадії відкриття провадження у справі та проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

19 червня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №420/14597/23. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах:

- Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16;

- Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а (провадження № 11-1081апп18);

- П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі № 420/13544/22;

- Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 802/1439/17-а, від 28 травня 2020 року у справі № 826/17201/17; від 08 листопада 2021 року у справі № 184/1009/17, від 14 квітня 2020 року у справі № 480/296/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 823/1499/17, від 16 квітня 2020 року у справі № 495/5105/17, від 13 березня 2020 року у справі № 805/2340/17-а, від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а, від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, від 18 квітня 2018 року у справі № 820/2262/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 820/2230/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 240/6247/18, від 16 березня 2023 року у справі № 160/18668/21, від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18, від 11 вересня 2023 року у справі № 420/14943/21.

Суд касаційної інстанції звертає увагу заявника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі цього пункту є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, Верховний Суду зазначає, що посилання заявника на постанову Верховного Суду України у справі № 800/301/16 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/13544/22 є безпідставним, оскільки згідно пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

Щодо справи № 802/2474/17-а (провадження № 11-1081апп18), то предметом розгляду у ній було скасування пункту 1.17 розпорядження Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області від 06 жовтня 2017 року № 479 «Про затвердження актів визначення розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів на території Шляхівської сільської ради», в частині затвердження акта від 03 жовтня 2017 року щодо визначення розміру відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за користування ОСОБА_4 земельною діяльною площею 0,99 га, за межами населеного пункту в розмірі 14 833, 60 грн.

У справі № 826/17201/17 предметом розгляду були позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання позивачу відмови, викладеної в листі №П-16025/0-9902/6-17 від 14 червня 2017 року, щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2 га, розташована Київська область, Бориспільській район, Іванківська сільська рада; зобов`язати надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства.

У справі № 184/1009/17 розглядався позов до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у не призначенні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25 квітня 2017 року; зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити, щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25 квітня 2017 року.

У справі № 495/5105/17 предметом розгляду були позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 08 червня 2017 року №360-VІІ «Про дострокове припинення повноважень секретаря Білгород-Дністровської міської ради VІІ скликання ОСОБА_5 », визнання протиправним та скасування розпорядження Білгород-Дністровського міського голови від 09 червня 2017 року №237-к «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_5 », поновлення на посаді секретаря Білгород-Дністровської міської ради VІІ скликання, а також стягнення з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У справі № 805/2340/17-а позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування висновку №7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про очищення влади»; скасування наказу Прокурора Донецької області №1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв`язку з припиненням трудового контракту відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України; поновлення в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області; стягнення з Прокуратури Донецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 червня 2017 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

У справі № 160/18668/21 предметом позову були вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу Держгеокадастру № 392 від 13 серпня 2021 року «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» у частині, що стосується сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_6 (сертифікат інженера-землевпорядника № 000516 від 03 січня 2013 року).

У справі № 826/6029/18 розглядався позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом Суми» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

У справі № 420/14943/21 судом розглядався позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, правонаступником якої є Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування рішення ДАБІ України від 25 травня 2021 року № ІУ34 про відмову у видачі сертифіката на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку, секція 2, 3 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, провулок Руанський, 1» та зобов`язання ДАБІ України видати позивачу сертифікат на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку, секція 2, 3 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, провулок Руанський, 1» та внести відомості про видачу сертифікату на цей об`єкт до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Щодо посилання позивача на постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 802/1439/17-а, від 14 квітня 2020 року у справі № 480/296/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 823/1499/17, від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а, від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, від 18 квітня 2018 року у справі № 820/2262/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 820/2230/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 240/6247/18, Суд зазначає, що заявником не зазначено норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, а також не обґрунтовано подібність правовідносин у цій справі та у зазначених скаржником справах.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

При цьому, Суд зазначає, що формальне посилання скаржника на постанови Верховного Суду (зокрема, і цитування окремих абзаців постанов) не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Крім того, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суд звертає увагу, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Одеським окружним адміністративним судом справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак рішення у цій справі можуть бути оскаржені до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання заявника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційній суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №420/14597/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в особі Управління стратегічних розслідувань в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак