Справа № 380/25065/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25065/23 пров. № А/857/5213/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Носа С. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Львові суддею Лунь З. І.) у справі № 380/25065/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі - Відділ) Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) та просив визнати протиправною скасувати постанову від 13.09.2024 № ПШ016655.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт». Проте зазначає, що він не є автомобільним перевізником, відтак накладення штрафу є протиправним. Зазначає, що є лише власником автомобіля MERCEDES-BENS з р. н. НОМЕР_1 та напівпричепа марки SCHWARZMUER з р. н. НОМЕР_2 , який перебував у користуванні у водія ОСОБА_2 , що перебуває з ним у трудових відносинах. Також зазначив, що перевезення вантажу 21.07.2023 з м. Вінниці до Шоломиничі Львівської області проводилося згідно з разовим договором-заявкою № 20/07/1, де зазначено, що виконавцем цього перевезення є ОСОБА_3 , а відтак не надавав послуги з перевезенням вантажів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Укртрансбезпека, яка вважає, що рішення суду першої інстанції не враховує всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в наданій водієм під час перевірки ТТН перевізником зазначений саме ОСОБА_1 , тому в розумінні вимог законодавства саме позивач в цьому випадку є перевізником, на якого накладаються адміністративно господарські санкції за не оформлення документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку № 004390 від 14.07.2023 проводилася рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час такої перевірки о 13 год 40 хв. 21.07.2023 був зупинений транспортний засіб MERCEDES-BENS р. н. НОМЕР_1 та напівпричіп марки SCHWARZMUER з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..

Перевіркою встановлено, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENS з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричіп марки SCHWARZMUER з реєстраційним номером НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

Актом зафіксовано, що транспортним засобом марки MERCEDES-BENS з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричіп марки SCHWARZMUER з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , надавалися послуги з перевезення вантажу, без наявності протоколу перевірки та адаптації тахографа, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Акт перевірки підписаний водієм ОСОБА_2 без зауважень.

Позивачу надсилалося запрошення (повідомлення) № 62357/31/24-23 від 16.08.2023 на розгляд справи про порушення транспортного законодавства. Факт направлення даного повідомлення підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 19.08.2023 та списком рекомендованих відправлень № 10713.

Рекомендований лист вручено 22.08.2023 одержувачу за довіреністю, тобто завчасно до розгляду справи про порушення.

У пункті 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

13.09.2023 відбувся розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області В. Петейчуком складено постанову № ПШ016655 про застосування адміністративного-господарського штрафу, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн за порушення ст. ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не є перевізником у розумінні Закону №2344-III, а тому на нього не поширюються обов`язки перевізника, зокрема, визначені ст. 48 Закону № 2344-ІІІ та Наказом Мінтрансу № 385 від 24.06.2010.

Крім того суд зазначив, що здійснюючи перевірку відповідач неправильно встановив належність напівпричепа позивачу, а не іншій особі, що також вплинуло на прийняття рішення. Суд вказував, що застосовуючи до позивача як до перевізника адміністративно-господарські санкції відповідач діяв без належного з`ясування всіх обставин, тобто необґрунтовано.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України Про транспортно-експедиторську діяльність, Про транзит вантажів, інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За вимогами статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно приписів статті 39 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення регулярних пасажирських перевезень для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: -для автомобільного перевізника: документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Абзацом 2 частини 2 статті 49 Закону № 2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що суб`єктом відповідальності у цьому випадку є саме автомобільний перевізник.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 (далі - Перелік документів), для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах одним із обов`язкових документів є товарно-транспортна накладна.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З акта перевірки від 21.07.2023 № 028054 видно, що на час проведення перевірки керування транспортним засобом марки MERCEDES-BENS, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа марки SCHWARZMUER номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , здійснював водій ОСОБА_2 . При цьому, доказів, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із позивачем матеріали справи не містять; натомість як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_3

У НОМЕР_3 від 21 липня 2023 року, яка була пред`явлена ОСОБА_2 державному інспектору під час проведення рейдової перевірки, зазначено автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що наведене підтверджує факт перевезення вантажу саме ОСОБА_1 .

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 10 листопада 2022 року в справі № 420/2451/20.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що факт перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 водія ОСОБА_2 не спростовує вказаних висновків суду.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки, не звільняє позивача від відповідальності, оскільки під час перевірки встановлено, що ним здійснювались вантажні перевезення, без обов`язкових документів, а частина перша статті 60 Закону України № 2344-III передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, яким у ТТН зазначено саме ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду також не приймає до уваги наданий позивачем договір оренди автомобіля № 1 від 01.04.2015, оскільки такий нотаріально не посвідчений, відповідно до статті 799 ЦК України.

Крім того колегія суддів апеляційного суду на приймає до уваги разовий договір-заявку № 20/07-01 від 26.05.2023, оскільки, що він немає жодного відношення до перевезення вантажів, яке здійснювалось 21.07.2023 згідно ТТН № б/н від 21.07.2023, і в ньому є наступні відповідності з ТТН № б/н від 21.07.2023:

- різний вантаж, в ТТН № б/н від 21.07.2023 перевозився вантаж - пандус, плита, згідно разового договору-заявки № 20/07-01 від 26.05.2023 перевозився вантаж - ваги або ж/б фундамент;

- не співпадає маса вантажу- в ТТН № б/н від 21.07.2023, вказано маса брутто-22 тонн, згідно разового договору-заявки № 20/07-01 від 26.05.2023 параметри вантажу 20 т.

- різні суб`єкти договірних відносин - в ТТН № б/н від 21.07.2023 автомобільний перевізник - ОСОБА_1 , замовник, вантажовідправник, вантажоодержувач - ТОВ «ДЗВ», згідно разового договору-заявки № 20/07-01 від 26.05.2023, експедитор ФОП ОСОБА_4 , виконавець (експедитор/перевізник) Белінський Я. Я.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем подано до суду вищенаведені документи, які не було пред`явлено під час перевірки, внаслідок чого прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, наведені документи не спростовують факт відсутності встановленого порушення, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази Укртрансбезпеці щодо складення документів відносно неналежної особи.

Таким чином, в розглядуваному випадку саме позивача, який є власником спірного транспортного засобу, слід вважати автомобільним перевізником і, відповідно, він несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», не спростовується матеріалами справи, що, насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що твердження суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності є хибним.

Отже, постанова від 13.09.2024 № ПШ016655 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн є законною, а тому підстав для її скасування немає.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі № 380/25065/23 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
С. П. Нос