Справа № 331/2796/24
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.07.2024 Справа № 331/2796/24
Провадження № 2-а/331/16/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Мироненко О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: Прінь В.О.

перекладача : Онищенко Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.08.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом до Олександрівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.08.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, в якому просить суд визнати протиправним та таким, що не підлягає виконанню, та скасувати Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.08.2023, яке винесене Заступником начальника Олександрівського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Савулій О.Г. і затверджене начальником Олександрівського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Юр`євою Т.С., яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 08.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не згоден з Рішенням, оскільки його неможливо виконати в період воєнного стану з об`єктивних і поважних причин.

Позивач зазначає, що Рішення є протиправним та таким, що не підлягає виконанню, і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Копію рішення Позивачу вручено 10.08.2023 р..

На виконання Рішення Позивачем придбано проїзний документ на автобус №56280 від Львова до Відня, дата відправлення 06.09.2023 о 16:00 від Залізничного вокзалу у м. Львів (прибуття у Відень - 07.09.2023 об 11:00 годин).

При посадці у автобус водій, дізнавшись про відсутність в позивача Шенгенської візи, відмовив йому в проїзді до Відня. Свою відмову мотивував тим, що при перетині державного кордону на нього накладуть штраф за те, що він перевозить пасажира без Шенгенської візи на в`їзд у Євросоюз.

Цього ж дня, Позивач намагався виїхати за межі України на автобусі 2362 Київ -Варшава, час відправлення 06.09.2023 о 18:00 від Залізничного вокзалу у м.Львів (прибуття до Варшави - 07.09.2023 о 05:00 годин). Але, у в`їзді на територію Польщі Позивачу було відмовлено.

Після цього, Позивач придбав залізничний квиток на потяг від станції «Мукачево» до станції "Кошице" і потягом вирушив до "Кошице" (Словакія). При перетині державного кордону України у пункті пропуску «Чоп» в закордонному паспорті Позивача прикордонною службою України поставлено штамп на підтвердження виїзду07.09.2023 за межі України.

Але, 07.09.2023 при в`їзді до Словацької Республіки поліція відмовила Позивачу у в`їзді через відсутність Шенгенської візи, тому Позивач вимушений був повернутися в Україну. 08.09.2023 у пункті пропуску «Чоп» у закордонному паспорті Позивача прикордонною службою України скасовано штамп від 07.09.2023 про виїзд за межі України.

Позивач вчинив усі доступні і можливі дії, спрямовані на добровільне виконання Рішення, а саме:

- 26 жовтня 2023 року відвідав Посольстві Італії в Україні, що розташоване в м. Києві з приводу отримання Шенгенської візи, але отримав відповідь, що у зв`язку з воєнним станом візовий відділ було спрощено (ліквідовано) і Шенгенські візи не видаються, рекомендовано звернутися до посольства Чехії;

- у листопаді 2023 року звернувся до консульських відділів Посольства Словацької Республіки та Посольства Чеської Республіки, які розташовані в м. Києві, із заявами на отримання транзитної візи для виїзду до країни походження або третьої країни. Але, 29.11.2023 отримав відповідь від Посольства Чеської Республіки про те, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації Шенгенські візи не видаються.

Через державу Молдова Позивач виїхати з України не може з поважних і об`єктивних причин, оскільки на території Молдови існує реальна загроза здоров`ю, свободі пересування та волі Позивача.

Приймаючи до уваги викладене, виконання Позивачем Рішення є неможливим з поважних і об`єктивних причин, з незалежних від нього причин, через введення в Україні воєнного стану. Він зобов`язується покинути територію України після скасування воєнного стану в Україні, або через відкриття альтернативних міжнародних шляхів сполучення.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 р. відкрито провадження у справі , визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей визначених ст. 288 КАС України за обов`язкової участі сторін.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 р. визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку для звернення до адміністративного строку та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом .

Ухвалою суду від 03 травня 2024 р. зупинено на період розгляду справи по суті дію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.08.2023, яке винесене Заступником начальника Олександрівського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Савулій О.Г. і затвердженим начальником Олександрівського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Юр`євою Тетяною Сергіївною , яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 08.09.2023.

Представником відповідача Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Прінь В.О. 10.05.2024 надано відзив на позов. У відзиві представник відповідача в задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців (проживання в Україні без документів на право проживання), рішення про примусове повернення позивача до країни походження є правомірним.

Ухвалою суду від 13.05.2024 призначено та залучено до участі у справі перекладача з російської мови на українську мову.

Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що вжив усіх можливих заходів для виконання рішення, однак не може виїхали за межі України з об`єктивних причин .

Представник відповідачів в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.08.2023 працівниками Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області був виявлений та запрошений до Олександрівського відділу у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення законності перебування на території України.

Під час здійснення перевірки законності перебування було встановлено, що 18.09.2022 року ОСОБА_1 прибув на територію України через КПП «Шегіні» по національному паспорту НОМЕР_1 від 08.11.20211, строк дії до 08.11.2031, у приватних справах.

Нормою пункту 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЗП 002594 від 10.08.2023 на позивача накладено адміністративне стягення за ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

10.08.2023 року Олександрівським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни у відношенні громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , іноземця зобов`язано покинути територію України до 08.09.2023 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень п.п. 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 10) іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом; 14) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За змістом ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону (ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. 6. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Аналізуючи доводи позивача, суд зауважує, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставами позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

У даній справі предметом спору є визнання протиправним та таким, що не підлягає виконанню Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.08.2023.

Так, частиною другою статті 2 КАС України закріплено перелік критеріїв, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, що оскаржуються.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушеного права у адміністративних правовідносинах, зокрема: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Судом встановлено, що за спірних правовідносин позивачем обрано неналежний спосіб захисту права - визнання спірного рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства таким, що не підлягає виконанню.

Судом ураховано, що позивач наполягає саме на такому способі захисту його прав, крім того питання оскарження дій посадових осіб , а так саме правомірність спірного рішення, як протиправного, не є предметом спору у даній справі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог , позивач не оспорює правомірність спірного рішення , однак посилається на те, що з поважних та об`єктивних причин (неможливість виїхати через країни Євросоюзу) був позбавлений можливості добровільно його виконати. Зазначені обставини виключають можливість надання судом правової оцінки рішенню суб`єкта владних повноважень та його діям під час винесення спірної постанови відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України.

Поряд з цим, обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду (постанова від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та таким , що не підлягає виконанню рішення від 10.08.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, так само для його скасування.

Крім того, суд зазначає, що доводи позивача щодо поважності причин невиконання оспорюваного рішення можуть бути оцінені у випадку звернення відповідачів до суду з позовом про його примусове видворення.

Відповідно до положень ч.6 ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову , вжиті ухвалою суду від 03 травня 2024 р. у цій справі (справа № 331/2796/24,провадження № 2-аз/331/1/2024) зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6,7,9,72-77,241-246,288-289,371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.08.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: О.Є. Жукова