Справа № 640/27889/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Справа № 640/27889/21

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Войтович І.І.,

при секретарі судового засідання Крисько Р.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бауман Ю.Т.,

представника відповідача - Орлов Р.М.,

представника відповідача Радей О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України Департаменту патрульної поліції №530 від 06.08.2021 р. «Про застосування до працівника Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення».

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 924 о/с від 01.09.2021 р. «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 01.09.2021.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позиції сторін

Позивач вважає спірні накази протиправними, прийняті без відповідних підстав та з порушенням процедури їх прийняття. ОСОБА_1 зазначає, що станом на 01.09.2021, на дату звільнення, йому не було надано матеріали службового розслідування та висновок вказаного розслідування, враховуючи, що в спірному наказі №530 від 06.08.2021 зазначено, що такий був виданий внаслідок проведення службового розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2021 № 0000246 відомостей про скоєння головним інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції підполковником поліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Лише за запитом адвоката, висновок службового розслідування було отримано.

Позивач посилаючись на положення ст. ст. 3, 8, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» наполягає, що він Конституції та Законів України не порушував, не виконував злочинних чи явно незаконних розпоряджень та наказів, не порушував прав та свобод людини. Зворотного не доведено службовим розслідуванням, не встановлено вироком суду чи постановою у справі про адміністративне правопорушення. Обставини належного виконання службової дисципліни, вимог Закону, присяги, позивач підтверджує його роками сумлінної служби, численними нагородами, іншими заохоченнями, відсутністю будь-яких стягнень.

Позивач наполягає, що службовим розслідування не встановлено та не доведено вчинення ним дисциплінарного проступку. Звертає увагу суду на те, що на дату судового розгляду справи позивач не визнаний винуватим у вчинені кримінального правопорушення, розгляд кримінального провадження № 0000246 здійснюється у суді першої інстанції.

ОСОБА_1 зазначив про безпідставне покладення в основу висновку службового розслідування лише сам факт пред`явлення підозри, враховуючи наявність обставин за період розслідування перекваліфікування дій позивача з третьої частини на першу статті 368 КК України, що свідчить про зміну обсягу обвинувачення та відповідно недоведеність встановлених у висновку службового розслідування обставин.

Враховуючи положення п. 1 розділу ІІ, п. 2-5 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань № 893 щодо підстав проведення службового розслідування, змісту висновку такого розслідування всупереч вищезазначеним вимогам законодавства відповідач при складані висновку службового розслідування щодо позивача обмежився цитуванням отриманого від органу досудового розслідування повідомлення про підозру, без встановлення самостійно обставин справи.

Також, позивач зазначив, що в порушення ст. 1, ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 розділу ІІІ, п. 2 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, йому не було вчасно надано наказ про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків, чим позбавлено право на захист. Ознайомлення із наказом №1038 від 12.05.2021 відбулось позивачем лише 18.05.2021, хоча й був на робочому місці.

В порушення ч. 3 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводилось в період перебування позивача у відпустці. Службове розслідування, враховуючи строки його проведення, не було зупинено, а завершено 26.07.2021, коли позивач перебував у відпустці. Відповідачу було відомо про перебування ОСОБА_1 у відпустці. Позивач, вказуючи на позицію Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №820/896/18 та Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/8784/21, наполягає, що службове розслідування не повинного проводитись у період перебування військовослужбовця у відпустці, та період перебування поліцейського на лікарняному чи у відпустці перешкоджає застосуванню щодо нього дисциплінарного стягнення.

Зауважив на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 25.04.2022 у справі № 800/547/17, від 22.01.2019 у справі № 800/454/17, від 05.03.2020 у справі №815/4478/16, від 08.04.2021 у справі №11-238сап20, зокрема, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 січня 2020 року у справі №520/8550/18, матеріали службового розслідування, (які мають самостійні правові підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності) не підтверджують наявність у особи ознак дисциплінарного проступку, а отже посилання поліції на існуючу практику є недоречним, матеріали кримінального провадження можуть бути враховані під час службового розслідування, але водночас таке службове розслідування повинно ґрунтуватись на самостійних правових підставах.

Позивач вважає, що долучені до службового розслідування докази, які покладені в основу службового розслідування не є доказами, які підтверджують наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку. Відповідач у висновку не оцінює повідомлення про підозру як доказ, а просто цитує текст повідомлення про підозру, яке є лише припущенням слідчого про вчинення позивачем кримінального правопорушення. Відповідач при проведенні службового розслідування належним чином не дослідив жодного документа та не надав жодного належного доказу, який би підтверджував наявність у діях позивача складу кримінального проступку, факту вчинення корупційного правопорушення. Наявність кримінального провадження не є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Вказуючи також висновки Верховного Суду викладені у постанові від 02.10.2019 у справі №840/4096/17, у постановах від 07.02.2020 року у справі №260/1118/18, від 26.11.2020 року у справі №580/1415/19, позивач зазначив, що такі підстави для звільнення зі служби в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Застосовуючи положення ст. 2, ст. 5, ст. 7, ст. 12, ст. 13 та зокрема ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції, зазначив, що відповідачем при визначені виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяння шкоди, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо, але такі обставини не були враховані. Відсутні також в спірному наказі докази того, що порушення, встановленні в ході службового розслідування призвели до тяжких наслідків, чи діями позивача заподіяно будь-яку шкоду державним інтересам фізичних або юридичних осіб, як і відсутні наслідки, оскільки судом ще не встановлено вини в інкримінуємому злочині. Також, не було враховано відсутність застосованих до позивача будь-яких стягнень.

ОСОБА_1 вважає, що спірні накази не відповідають ст. 2 КАС України, просить їх скасувати, поновити на посаді та застосовуючи ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, зазначає, що наказом ДПП від 12.05.2021 №1038 було призначено службове розслідування. Наказом ДПП від 10.06.2021 № 1277 «Про продовження строку проведення службового розслідування» у відповідності з частиною другої статті 16 Статуту продовжено термін проведення службового розслідування на один місяць.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 12.05.2021 приблизно о 11 год 50 хв, ОСОБА_1 перебуваючи біля супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Івана Пулюя, 8А, одержав від представника ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» ОСОБА_2 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 доларів СІНА за позитивне рішення під час розгляду поданої ним проектної документації з організації дорожнього руху на трасі міжнародного значення та її фактичного погодження, після чого працівниками Державного бюро розслідувань спільно з працівниками Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1 затримано в порядку статті208 кримінального процесуального кодексу України та 13.05.2021 повідомлено останньому про підозру за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

Інформація з приводу затримання працівника ДПП, який вимагав 2 000 доларів США у директора приватного підприємства, яке спеціалізується на влаштуванні засобів для безпеки дорожнього руху, розміщена на офіційному сайті Державного бюро розслідувань в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: https:www.facebook.com 22012/posts/877165/. Аналогічна інформація, з уточненнями, що за вказані гроші поліцейський обіцяв погодити проектну документацію з організації дорожнього руху на трасі міжнародного значення розміщена на офіційному сайті Державного бюро розслідувань за посиланням: https://cutt.ly/EbFZBgi.

Покликаючись на ст.ст.1, 2, 3, 6, ч. 1 ст. 8, ч. 3 ст. 11 , пункти 1 та 2 ч. 1 ст. 18, ст. 19, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», розділ І Правил етичної поведінки поліцейських № 1179, абз. 1, 2, 5 п. 1 розділу ІІ вказаних Правил, положення ст.ст. 1, 11, 12, 13, ч. 3 ст. 19 Статуту та правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 07.03.2019 у справі № 819/736/18 та у постанові від 05.03.2020 за справою № 815/4478/16 відмітив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником подіті проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Зазначаючи також висновки Верховного Суду викладені у постанові від 05.03.2020 за справою № 815/4478/16, відповідач вказує, що факт не притягнення особи до відповідальності одного виду ніяким чином не ототожнюється з відсутністю в діях такої особи порушення службової дисципліни. Дисциплінарна відповідальність відрізняється від інших видів відповідальності та є самостійним видом відповідальності особи.

Під час службового розслідування дисциплінарна комісія самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах службового розслідування доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку і приймає рішення про необхідність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини відповідач відмітив, що гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvoid v. Norway», заява № 34964/97), у зв`язку з чим, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні та інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Проаналізувавши зібрані під час службового розслідування матеріали у їх сукупності та враховуючи правові норми чинного законодавства, дисциплінарною комісією було встановлено, що головний інспектор ВБДР УБДР ДПП підполковник поліції ОСОБА_1 , допустив поведінку, яка була сприйнята як підстава підозрювати його у корупційному правопорушенні, що ганьбить високе звання поліцейського та підриває авторитет поліції. Таку поведінку неможливо вважати гідною посади поліцейського та такою, що сприяє посиленню довіри громадян до Національної поліції України. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу та повинен стверджувати і відстоювати честь та гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою та суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. Отже, підполковник поліції ОСОБА_1 порушив службову дисципліну, вимоги, якої передбачені частиною першою статті 1 Статуту. Причинами та умовами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку зазначеним працівником дисциплінарна комісія вважає нехтування ним особистою відповідальністю перед державою та суспільством. Обставин, які пом`якшували або обтяжували б відповідальність зазначеного працівника дисциплінарною комісією у ході проведення службового розслідування не встановлено.

В ході проведення службового розслідування було забезпечено позивачу право на захист у відповідності до ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що полягає у можливості наданні письмових пояснень щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку, докази правомірності своїх дій.

Відповідач акцентує на тому, що дисциплінарний проступок позивача виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Враховуючи ч. 9 ст. 20 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказом Департаменту патрульної поліції від 06.08.2021 № 530 «Про застосування до працівника Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» наказано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказом Департаменту «Про особовий склад» від 01.09.2021 № 924о/с відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 .

Покликаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 07.07.2022 року в справі № 460/5545/20, від 19.05.2022 року в справі № 480/4079/18, від 07.03.2019 року в справі № 819/736/18, зазначає, що керівником ДПП під час обрання виду дисциплінарного стягнення було дотримано порядок його обрання, а саме за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Відповідач за наслідками службового розслідування правомірно та обґрунтовано зробив висновок про наявність в діяннях позивача вчинку, який слугує підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладене на позивача дисциплінарне стягнення є пропорційним, встановленим за результатами службового розслідування порушенням, під час проведення службового розслідування дотримані норми законодавства, що регламентують його процедуру.

Відповідач вважає, що спірні накази видано у відповідності із законодавством України, уповноваженою особою та з додержанням вимог передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Вчинені процесуальні дії та прийняті рішення у справі

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2022 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року, справу №640/27889/21 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду адміністративну справу №640/27889/21 передано на розгляд ОСОБА_3 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/27889/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

27 липня 2023 р. від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/27889/21 на виконання Закону України № 2825-IX від 13 грудня 2022 р. «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

27 липня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Журавлю В.О.

02 серпня 2023 року суддя Київського окружного адміністративного суду прийняв до провадження матеріали адміністративної справи № 640/27889/21.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.01.2024 справу розподілено судді Войтович І.І.

01.02.2024 ухвалою суду прийнято справу до провадження та визначено розглядати справу одноособово суддею Войтович І.І., за правилами загального позовного провадження, розпочати підготовку справи до судового розгляду і призначити підготовче засідання на 28 лютого 2024 року о 13:15 год.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача (зареєстрований 22.11.2022), в якому відповідач проти позову заперечує.

26.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, адвокат не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає останні безпідставними та необґрунтованими.

28.02.2024 в підготовче судове засідання прибули сторони по справі.

В ході проведення підготовчого судового засідання представник позивача подав заяву про зміну підстав позову, у зв`язку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву для надання можливості відповідачу ознайомитись з останньою.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 01.04.2024 об 11:30 год., про що сторони повідомлені належним чином.

06.03.2024 представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до суду подано відзив на адміністративний позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову.

01.04.2024 у підготовче судове засідання прибули сторони по справі.

Представники позивача підтримали позов, представники відповідача проти позову заперечували.

За згодою сторін, ухвалою суду віл 01.04.2024 закрито підготовче провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15 травня 2024 року о 10:00год.

15.05.2024 в судове засідання прибули сторони та за згодою сторін, судом на місці оголошено перерву.

Наступне судове засідання призначено на 17.06.2024 о 13:15 год., про що сторони повідомлені належним чином.

11.06.2024 представником позивача долучено до справи додаткові докази.

17.06.2024 в судове засідання прибули сторони: позивач ОСОБА_1 , представник позивача Бауман Ю.Т., представника відповідача Орлов Р.М., представника відповідача Радей О.А..

В ході розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги, позов просили задовольнити.

Представники відповідача в задоволенні позову просили суд відмовити.

Також, судом на місці ухвалено долучити подані додаткові докази представником позивача до суду 11.06.2024 та подані докази в судовому засіданні представником відповідача.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду від 17.06.2024 та повідомлено про строки виготовлення повного тексту рішення.

Встановлені обставини судом

ОСОБА_1 з 25.12.2001 року перебував на службі в органах внутрішніх справ та Національної поліції України.

Згідно з Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №659 о/с від 27.08.2019 ОСОБА_1 було призначено головним інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 12.05.2021 № 1038 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», призначено службове розслідування за фактом унесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2021 №0000246 відомостей про скоєння головним інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції підполковником поліції ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. від 20.05.2021 (справа № 757/26521/21-к) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсторонено від посади головного інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до 13.07.2021 включно.

Наказом ДПП від 10.06.2021 № 1277 «Про продовження строку проведення службового розслідування» у відповідності з частиною другої статті 16 Статуту продовжено термін проведення службового розслідування на один місяць.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №530 від 06.08.2021 «Про застосування до працівника Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179. згідно з пунктом 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до головного інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

01.09.2021 ОСОБА_1 було вручено наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Є.Жукова «По особовому складу» №924 о/с, згідно з яким підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 06.08.2021 №530.

Не погоджуючись із правомірністю та законністю спірних наказів позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Застосовано судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами склались у зв`язку із прийняттям ДПП наказів №530 від 06.08.2021 «Про застосування до працівника Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» а саме у вигляді звільнення зі служби в поліції та № 924 о/с від 01.09.2021 «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 .

Підставою для їх винесення стали висновки службового розслідування, затверджені 26.07.2021.

12.05.2021 слідчі Державного бюро розслідувань спільно з ДВБ НП України затримали працівника ДПП під час отримання неправомірної вигоди 2,000 доларів США. Встановлено, що вказана службова особа головний інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції (далі - ВБДР УБДР ДПП) підполковник поліції ОСОБА_1 , якого затримано 12.05.2021 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) та повідомлено 15.05.2021 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

З отриманої 16.07.2021 в ході службового розслідування пред`явленої 13.05.2021 ОСОБА_1 підозри вбачається, що 18.03.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи уповноваженою особою ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства», згідно довіреності № 1 від 18.03.2021, діючи в інтересах вказаного підприємства подав до Департаменту патрульної поліції для розгляду та погодження проекти щодо організації дорожнього руху по об`єктам: - «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 457+500-км 461+000»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 461+000 км 464+400»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці 464+400-км 468+000»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 468+000 км 471+000».

За результатами розгляду вказаної проектної документації, у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше 30.03.2021, невстановлена службова особа Департаменту патрульної поліції повідомила представника ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» про виявлені ним недоліки при розгляді проектної документації. З метою з`ясування переліку виявлених недоліків при розгляді проектної документації, ОСОБА_2 30.03.2021 приблизно о 14 год прибув до міста Біла Церква Київської області, де зустрівся із ОСОБА_1 . Під час зустрічі, ОСОБА_1 , посилаючись на відомості отримані від невстановленої в ході досудового розслідування службової особи ДПП, повідомив про наявність недоліків при складанні проектної документації в частині відсутності дорожньої розмітки на ділянках автомобільних доріг, де планується виконання робіт.

У цей час, у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від представника ТОВ «Всеукраїнський центр державно- приватного партнерства» ОСОБА_2 , за вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого йому службового становища.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями з розгляду та погодження проектної документації щодо організації дорожнього руху, діючи з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи свою службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на особисте збагачення та отримання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, під час вказаної зустрічі з ОСОБА_2 , висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди за позитивне рішення під час розгляду поданої ним проектної документації та подальшого їх погодження, у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 доларів США, тобто по 500 доларів США за погодження кожного проекту. 14.04.2021 ОСОБА_2 перебуваючи біля супермаркету «Новус» за адресою: М. Київ, вул. Івана Пулюя, 8А, вдруге зустрівся з ОСОБА_1 . Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_1 посилаючись на невстановлених в ході досудового розслідування осіб, повідомив ОСОБА_2 про необхідність внесення коригування до поданої ним проектної документації та щодо необхідності надання раніше визначеної ним неправомірної вигоди

В подальшому, у період часу з 14.04.2021 по 06.05.2021, представниками ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» за вказівкою та ініціативою невстановлених у ході досудового розслідування службових осіб ДПП, внесені коригування до поданої 18.03.2021 ОСОБА_2 проектної документації.

У вказаний період часу, тобто з 14.04 2021 по 06.05.202, більш точний час у ході досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_1 будучи службовою особою відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП та відповідальною особою з розгляду проектної документації щодо погодження проектів з організації дорожнього руху по об`єктам: «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 457+500 км 461+000»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 461-000 км 464+400»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ- Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 464+400-км 468+000»; «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 468- 000 км 471+000», позитивно розглянув та подав невстановленим у ході досудового розслідування службовим особам ДПП для погодження вищевказані проекти.

06.05.2021 за результатами розгляду ОСОБА_1 та невстановленими у ході досудового розслідування службовими особами ДПП, які діяли за попередньою змовою групою осіб, начальником управління безпеки дорожнього руху ДПП підполковником поліції ОСОБА_5 погоджено проекти щодо організації дорожнього руху, які подані ОСОБА_2 18.03.2021.

У подальшому, ОСОБА_1 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими у ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів та з метою отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_2 про позитивне рішення за результатами розгляду поданої ним проектної документації щодо організації дорожнього руху та необхідності прибуття до міста Києва.

12.05.2021, близько 11 год 30 хв, під час особистої зустрічі біля супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Івана Пулюя, 8А, ОСОБА_1 маючи злочинний умисел направлений на одержання службовою особою неправомірної вигоди, запевнив ОСОБА_2 про позитивне рішення за результатами розгляду поданої останнім проектної документації та їх погодження ДПП, а також повідомив про необхідність надання неправомірної вигоди за вказані дії особисто дому. Після цього, 12.05.2021 приблизно о 11 год 50 хв, ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою групою осіб, діючи за заздалегідь розробленим планом, будучи пов`язаним спільним злочинним умислом направленого на одержання службовою особою неправомірної вигоди, перебуваючи біля супермаркету «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Івана Пулюя, 8А, одержав від ОСОБА_2 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 доларів США за позитивне рішення під час розгляду поданої останнім проектної документації та їх фактичного погодження.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у проханні службовою особою, надати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, будь- якої дії з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході службового розслідування досліджено матеріали проектної документації, яка надійшла до ДПП: 18.03.2021 за № 29727 до ДПП з ТОВ «Всеукраїнський центр державно- приватного партнерства» надійшли матеріали щодо розгляду та подальшого погодження проєкту організації дорожнього руху по об`єкту: «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 464+400-км 468+000». 06.05.2021 за вих. № 9778/41/27/02-2021 за результатами розгляду ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» та управлінню патрульної поліції в Волинській області Департаменту патрульної поліції ДПП направлено лист щодо погодження проєкту організації дорожнього руху по вказаному об`єкту. Виконавцем зазначеного листа вказано ОСОБА_6 , разом з тим, 06.05.2021 вказаний матеріал для подальшої передачі невстановленій особі, яка оригінал листа та проєкта отримала 12.05.2021, нарочно отримано старшим інспектором з особливих доручень ВБДР УБДР ДПП капітаном поліції ОСОБА_7 . Проєкт листа погоджував начальник УБДР ДПП полковник поліції ОСОБА_5 та заступник начальника управління начальник відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП майор поліції ОСОБА_8 . Також, вивчено матеріали, які надійшли до ДПП 18.05.2021 за №№ 29728, 29729, 29730 з ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» щодо розгляду та подальшого погодження проєктів організації дорожнього руху по об`єктам: «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 461+000 км 464+400», «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на діляці км 45+500 км 461+000», «Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 468-000 км 471+000». 06.05.2021 за вих. №№ 9777/41/27/02-2021, 9779/41/27/02-2021, 9780/41/27/02- 2021 за результатами розгляду направлено листи ДПП до ТОВ «Всеукраїнський центр державно-приватного партнерства» та управлінню патрульної поліції в Волинській області Департаменту патрульної поліції щодо погодження проєктів організації дорожнього руху по вказаним об`єктам.

Виконавцем вказаних матеріалів також зазначено ОСОБА_6 , проєкти листів погоджено полковником поліції Фалатюком О.С. та майором поліції ОСОБА_8 , після чого капітаном поліції ОСОБА_7 нарочно отримано матеріали 06.05.2021 для подальшої передачі невстановленій особі, яка оригінал листа та проєкта отримала 12.05.2021, що підтверджується наявними копіями матеріалів.

ОСОБА_1 в ході службового розслідування покликався на ст. 63 Конституції України, від надання пояснень відмовився.

Допитані головний інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП підполковник Мізін С.К. пояснив, що листи ТОВ «ВЦДПП» до ДПП 18.05.2021 за №№ 29728, 29729, 29730 на погодження проектної документації були розписані на ОСОБА_9 та старшого інспектора з особливих доручень ВБДР УБДР ДПП капітана поліції ОСОБА_10 , та проекти відповідей із ним ніхто не погоджував. Про вказівки ОСОБА_1 щодо проектної документації, та як потрапили відкориговані проєкти до ДПП, нічого не відомо.

Старший інспектор з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП капітан поліції ОСОБА_7 зазначив, що спірні матеріали були ним передані до УДЗ ДПП за власною ініціативою, хоча проекти мають його підписи, доопрацюванням займався останніх ОСОБА_1 .

Заступник начальника управління начальник відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП майор поліції ОСОБА_8 , вказав, що проекти відповідей на листи №№ 29728, 29729, 29730 зносились виконавцем на візування та погоджені проєкти розглядались відповідно до ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух». Щодо вказівок ТО на внесення до проєктів коригувань йому нічого не відомо та матеріали отримані із підписом керівництва передаються на подальше опрацювання діловодом.

Начальник управління безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху ДПП полковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що відповідно до його резолюції розгляд листів від товариства №№ 29728, 29729, 29730 було доручено ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_8 перебував у відпустці. Проекти відповідей на дані листи ніхто із ним не погоджував, їх розглядав виконавець та подавав на перевірку керівнику. Після погодження з ОСОБА_8 дані проєкти відповідей, в робочому порядку надані йому діловодом для візування та погодження. Щодо надання вказівок ОСОБА_1 про внесення коригувань товариством та яким шляхом вони вносились йому не відомо. З приводу отримання ОСОБА_7 в управлінні документального забезпечення ДПП нарочно оригіналів листів, ОСОБА_5 також не відомо.

Дисциплінарною комісією встановлено, що головний інспектор ВБДР УБДР ДПП підполковник поліції ОСОБА_1 , допустив поведінку, яка була сприйнята як підстава підозрювати його у корупційному правопорушенні, шо ганьбить високе звання поліцейського та підриває авторитет поліції. Таку поведінку неможливо вважати гідною посади поліцейського та такою, що сприяє посиленню довіри громадян до Національної поліції України.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу та повинен стверджувати і відстоювати честь та гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою та суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.

Підполковник поліції ОСОБА_1 порушив службову дисципліну, вимоги, якої передбачені частиною першою статті 1 Статуту.

Причинами та умовами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку зазначеним працівником дисциплінарна комісія вважає нехтування ним особистою відповідальністю перед державою та суспільством.

Обставин, які пом`якшували або обтяжували б відповідальність зазначеного працівника дисциплінарною комісією у ході проведення службового розслідування не встановлено.

У висновку службового розслідування вказано також про те, що кримінальне провадження від 31.03.2021 за № 0000246, триває, та як встановлено в ході розгляду даної справи, за вказаним кримінальним провадженням вирок суду чи постанова не винесено.

Також, у висновку враховано, що відповідно до наказу ДПП «Про відпустки» від 22.03.2021 № 235 о/с підполковнику поліції ОСОБА_1 надано частину основної відпустки за 2020 рік тривалістю 15 діб з 19 квітня до 05 травня 2021 року. Також, згідно з наказом ДПП «Про відпустки» від 19.05.2021 № 407 o/c ОСОБА_1 надано додаткову відпустку зі збереженням грошового забезпечення окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності (як учаснику бойових дій) за 2021 рік тривалістю 14 діб, з 20 травня до 02 червня 2021 року. Відповідно до наказу ДПП «Про відпустки» від 12.07.2021 № 603 o/c ОСОБА_1 надано частину основної відпустки за 2020 рік тривалістю 15 діб (використана частина 15 днів), з 12 до 26 липня 2021 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон №580-VIII), Національна поліція України (поліція це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі статтею 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 6 Закону №580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №580-VIII, рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі статтею 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність українському народові. Присяга передбачає, що працівник поліції присягає вірно служити українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Розділом І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 (далі Правила №1179) визначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно - етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Правила №1179 поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання їх вимог є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Їх метою є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Правила №1179 ґрунтуються на Конституції України, Законах України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», інших законах України, актах Президента України та постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно де основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІІ Правил №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Пунктом 2.1 посадової інструкції головного інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 28.09.2018 № 4440, передбачено основні завдання діяльності поліцейського, якими є:

2.1.11. здійснення організаційно-методичного забезпечення та координація роботи територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції з питань контролю за будівництвом, реконструкцією та експлуатаційним утриманням автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, забезпеченням безпеки дорожнього руху в місцях виконання дорожніх робіт, виявленням та фіксацією незадовільних дорожніх умов, які безпосередньо призвели або сприяли скоєнню дорожньо-транспортних пригод. Контролю за дорожнім перевезенням небезпечних вантажів та рухом транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, підготовці пропозицій до місцевих органів виконавчої влади з питань удосконалення організації дорожнього руху та ліквідації причин виникнення місць концентрації дорожньо-транспортних пригод. Надання практичної допомоги в організації та удосконалення цієї роботи;

2.1.18. здійснює розгляд для подальшого погодження начальником управління або його заступником у встановленому законом порядку:

- проектів схем організації дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях і залізничних переїздах;

- поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт,

- проектів і схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів (зборів, мітингів, походів, демонстрацій), які можуть створити перешкоди дорожнього руху;

- заходів забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до державних стандартів, норм, правил, у тому числі, шляхом упровадження необхідних технічних засобів організації дорожнього руху;

- установлення технічних засобів регулювання дорожнього руху і т.д.

Відповідно до п. 4.1 вказаної посадової інструкції головний інспектор несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків.

Пунктом 4.2. визначено, що головний інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції у разі неналежного виконання своїх посадових обов`язків несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Статут) службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті Статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з вимогами частини першої статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною першою статті 13 Статуту, визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини 10 статті 14 Статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно ч. 2 розділу 3 Порядку №893 особливості відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) визначено частинами четвертою-шостою статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст. 17 Статуту поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом.

На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.

Під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Положеннями статті 16 Статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частиною 1, частиною 15 статті 15 Статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин 1, 11 статті 18 Статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно із приписами статті 19 Статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналізуючи зазначені вище норми діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин, суд зазначає, що останнє виставляє вимоги до особи, яка перебуває на службі в поліції, вимоги до виконання нею обов`язків перед державою, громадянами, складення присяги, дотримання принципів служби в поліції. Та, за порушення присяги, порушення вимог до несення служби, в разі встановлення обставин, фактів на підтвердження вини поліцейського у скоєні дисциплінарного проступку, законодавство застосовує до поліцейського відповідні види дисциплінарних стягнень визначені у статті 12 Статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Як встановлено службовим розслідуванням ОСОБА_1 порушено службову дисципліну, вимоги якої передбачені ст. 1 Статуту, поліцейський допустив поведінку, яка сприйнята як підстава підозрювати його у корупційному правопорушенні, причинами та умовами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку стали нехтування ним особистою відповідальністю перед державою та суспільством.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 за справою № 815/4478/16 встановив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд також враховує висновки Верховного Суду висловлені щодо службової дисципліни поліцейського у постанові від 23.11.2023 у справі №420/14443/22, та зазначає, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Також, суд вважає необхіднім врахувати у даній справі, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалася під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите. Гарантована пунктом 2 статті 5 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною i B межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 за справою № 815/4478/16 встановив, що факт не притягнення особи до відповідальності одного виду ніяким чином не ототожнюється з відсутністю в діях такої особи порушення службової дисципліни. Дисциплінарна відповідальність відрізняється відповідальності та є самостійним видом відповідальності особи.

Відповідно, під час службового розслідування дисциплінарна комісія самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах службового розслідування доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку і приймає рішення про необхідність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Верховний Суд у постановах від 07.07.2022 року в справі № 460/5545/20, від 19.05.2022 року в справі № 480/4079/18, від 07.03.2019 року в справі № 819/736/18 зазначив, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно- правовим актом, проектом нормативно-правового акта. При цьому, конкретний вид дисциплінарного стягнення обирається за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку.

В свою чергу, суд зазначає, що в ході розгляду даної справи позивач чи його представник не спростовували наявність встановленого в ході службового розслідування дисциплінарного проступку, порушення позивачем службової дисципліни, посилались на відсутності доведення факту вини в кримінальному правопорушенні вироком суду, зміни кваліфікації вчиненого проступку за КК України. Та, суд зазначає, що наявність вироку чи постанови суду про встановлення чи спростування доведення факту вини у вчиненому позивачем кримінальному правопорушенні, корупційного діяння, не нівелює від обов`язку доведення поліцейським в ході службового розслідування чи суду відсутності в його діях дисциплінарного проступку, виходячи із застереження законодавства щодо ототожнювання вини в кримінальному правопорушенні із виною у вчинені дисциплінарного проступку. Зміна кваліфікації діяння за КК України також не свідчить про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, оскільки відсутність такого дисциплінарного проступку має доводитись самим поліцейським а не лише проведеним службовим розслідуванням.

Право на захист визначене ст. 18 Статуту, та суд вважає, що таке право позивача було дотримано в ході службового розслідування, враховуючи, що ОСОБА_1 скористався ст. 63 Конституції України та відмовився від надавання пояснень.

Суд також звертає увагу позивача, що висновок службового розслідування ґрунтується на підставі встановленого вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді порушення дисципліни, вчинення корупційного діяння, а не щодо встановлення вручення останньому підозри.

Також, суд зазначає, що в основу службового розслідування покладено відомості не лише із врученої підозри ОСОБА_1 , а й пояснення посадових осіб ДПП. Те, що пояснення останніх не підтверджують прямої вини ОСОБА_1 у вчинені корупційного діяння та дисциплінарного проступку, з позиції суду, їх покази висвітлюють факт передавання ОСОБА_1 спірних проєктів на допрацювання. Іншого, протилежного від встановленого в ході службового розслідування та встановленого судом в ході розгляду справи, позивачем чи його представником, суду не наведено та не доведено.

Щодо тверджень позивача та його представника про не вручення наказу керівника про відсторонення від обов`язків, суд зазначає, що такі є спростовані положеннями вищезгаданих судом ч. 2 розділу 3 Порядку №893 та ч.ч. 6-8 ст. 17 Статуту, та суд зауважує, що відсторонення ОСОБА_1 відбулось за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. ід 20.05.2021 у справі № 757/26521/21-к.

Частиною третьою статті 16 Статуту визначено, до строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, та щодо строків проведення службового розслідування, позиція позивача та його представника не знайшла свого підтвердження, в ході службового розслідування зафіксовано про перебування ОСОБА_1 у відпустці до 26.07.2021, перебування поліцейського у відпустці не зараховується до строків проведення службового розслідування, останнє було призначено наказом №1038 від 12.05.2021 та наказом №1277 від 10.06.2021 продовжено, та відповідно вказаною датою 26.07.2021 було затверджено висновок службового розслідування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що службовим розслідуванням встановлено та доведено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та спірними наказами № 530 від 06.08.2021 та №924 о/с від 01.09.2021 правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Позивачем та представником не надано суду належних та достатніх доводів на спростування висновків суду та доводів відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

За вказаною справою позивачем та його представником не наведено належних та достатніх обґрунтувань і доводів, не надано достатньо доказів щодо протиправності спірних наказів, відповідачами в свою чергу доведено правомірність та законність спірних наказів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат по справі у суду відсутні.

Враховуючи перебування головуючого судді у відпустці з 24 червня по 28 червня 2024 року, та використання додаткових днів відпустки з 01 по 02 липня 2024 року, повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 05 липня 2024 року.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 05 липня 2024 р.