Справа № 240/3581/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3581/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

08 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними бездіяльності та дій, скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Верчанської Олени Миколаївни щодо неприйняття постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у порядку передбаченому частиною третьою статті 40 Закону України;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Верчанської Олени Миколаївни стосовно прийняття постанови від 10.02.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 232719,73 грн;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верчанської Олени Миколаївни стосовно прийняття постанови від 28.03.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу в частини п. 1.1, яким визначено, що постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 231416,28 грн та витрат ВП в сумі 189,00 грн винести в окреме провадження;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Верчанської Олени Миколаївни щодо прийняття постанови від 29.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71418520 на виконання постанови від 10.02.2023 року ВП 71002608 про стягнення з ОСОБА_1 , виконавчого збору в сумі 231416,28 грн.

- скасувати постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Веренчанської О.М. від 29.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження №71418520;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Веренчанської О.М. про стягнення виконавчого збору від 28.03.2023 року б/н:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веренчанської О.М. про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 року №71002608;

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

10 лютого 2023 року державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71002608 з примусового виконання виконавчого листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області № 279/3316/14-ц від 01 вересня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» боргу у розмірі 2327197,36 грн.

Окрім цього, 10 лютого 2023 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме 189,00 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 232719,73 грн.

28 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що заборгованість по виконавчому документу частково сплачено в сумі 13034,55 грн. Пунктом 2 указаної постанови передбачено, що постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 231416,28 грн та витрат ВП в сумі 189,00 грн винести в окреме провадження (солідарний боржник ОСОБА_2 . ВП№71002503).

29 березня 2023 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №71418520 з виконання постанови б/н виданого 28 березня 2023 року про стягнення виконавчого збору у сумі 231416,28 грн.

Також, 29 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 189,00 грн.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було виявлено допущення помилки при реєстрації постанови про стягнення виконавчого збору №710026085 від 10 лютого 2023 року в окремому виконавчому провадженні №71418520, а саме реєстратором було помилково внесено інформацію про номер виконавчого документа №б/н та його дату 28 березня 2023 рок, а потрібно було внести дані про номер виконавчого документа 71002608 та його дату 10 лютого 2023 року.

Відповідну помилку виправлено шляхом винесення постанови від 12 жовтня 2023 року №71418520 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а відтак на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №71418520 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №71002608 від 10 лютого 2023 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі №240/31057/23 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Карпенкова Сергія Миколайовича від 12 жовтня 2023 року ВП №71418520 про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Окрім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року №240/23091/23, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2024 року, установлено, що постанова Коростенського ВДВС від 29 березня 2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №№71418520 з примусового виконання постанови від 10 лютого 2023 року про стягнення виконавчого збору є правомірною.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Згідно з положеннями частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору відкривається не пізніше наступного дня після її надходження на виконання.

З матеріалів справи встановлено, що 10.02.2023 державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71002608 з примусового виконання виконавчого листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області № 279/3316/14-ц від 01.09.2021 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ" боргу у розмірі 2327197,36 грн.

В рамках виконавчого провадження №71002608, державний виконавець 10.02.2023 виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 232719,73 грн., яка була направлено разом із постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику до виконання 10.02.2023 року за номерами відповідно 8220 та 8222.

Частиною першою статті 27 Закону вказано, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 27 чинного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, діючи у межах та у спосіб визначений Законом, державним виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, а саме 10.02.2023 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої з боржника - ОСОБА_1 , стягнуто виконавчий збір у розмірі 231416,28 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, в подальшому до відповідача надійшла заява стягувача ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ", про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Враховуючи викладене, 28.03.2023 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 40 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Зокрема, пунктом 5 частини першої статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем відділу, 29.03.2023 відкрито виконавче провадження №71418520 з примусового виконання постанови від 10.02.2023 № 71002608 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 231416,28 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, насамперед, обґрунтовуючи це тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на його думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду. Крім того, позивач не погоджується із сумою виконавчого збору та наводить відповідні доводи щодо завищення такої суми, посилаючись, зокрема, на частину другу статті 27 Закону №1404.

Відтак, судова колегія доходить до переконання, що доводи позивача не спрямовані на обґрунтування протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично зводяться до незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2023 року №71418520 згідно рішення суду №240/23091/23, яке набрало законної, колегія суддів доходить до переконання про відсутність підстав для скасування постанови від 29.03.2023 у ВП № 71418520 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023року.

Щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору №б/н від 28.03.2023 року, то судова колегія відзначає наступне.

Так, постанова про стягнення виконавчого збору №б/н від 28.03.2023 року в рамках виконавчого провадження №71002608 державним виконавцем не виносилася, а тому і підстави для її оскарження в межах даного виконавчого провадження відсутні.

Натомість була винесена постанова про стягнення виконавчого збору №71002608 від 10.02.2023 року, яка в межах даного позову не оскаржувалась.

Наразі, як встановлено судом, в постанові від 28.03.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачеві відзначено, що постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 231416,28 грн. та витрати в сумі 189 грн. винести в окреме провадження. (Солідарний боржник ОСОБА_2 )

28.03.2023 на підставі листа стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання виконавче провадження №71002608 було завершено на підставі п.1 ч.1ст.37 Закону «Про виконавче провадження».

Коростенським ВДВС 29.03.2023 відкрито виконавче провадження ВП №71418520 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Як встановлено зі змісту вказаної постанови, виконавцем помилково внесено дані про номер виконавчого документа б/н від 28.03.2023.

В свою чергу, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №71418520 від 29.03.2023 про стягнення виконавчого збору винесена на підставі виконавчого документа 71002608 від 10.02.2023.

Абзацом 3 частини 3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

З врахуванням вказаних вимог, заступником начальника Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Карпенковим Сергієм Миколайовичем 12.10.2023 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою виконавчий документ "б/н" замінено на "№ВД: 71002608", дату видачі "28.03.2023" замінено "10.02.2023" та дату набрання рішенням чинності "28.03.2023" читати "10.02.2023".

Таким чином, на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження №71418520 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №71002608 від 10.02.2023 року.

Дані обставини вже були предметом дослідження в рамках розгляду справи 240/31057/23, де згідно рішення від 19.12.2023 року, яке набрало законної сили, встановлено, що оскільки відповідачем виправлено невідповідність даних, винесенням оскаржуваної постанови, які не змінюють суть постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №71418520 від 29.03.2023 про стягнення виконавчого збору, відповідно відсутні підстави для скасування постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 12.10.2023.

Щодо доводів апелянта про те, що державним виконавцем не вчинялись жодні дії в рамках виконавчого провадження, то судова колегія зважає на висновки щодо застосування статті 27 Закону України № 1404-VIII (у редакції Закону України № 2475-VIII), які викладені в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 420/1373/19, від 20 листопад 2019 року у справі №480/1558/19, від 20 березня 2024 року у справі № 520/7410/23, згідно яких фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Окрім цього, судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що державний виконавець при поверненні виконавчого документа стягувачу зобов`язаний був прийняти нову постанову про стягнення виконавчого збору, яку мав зареєструвати в автоматизованій системі виконавчих проваджень і тільки після дотримання послідовності цих дій прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення виконавчого збору, оскільки, як вірно зауважив суд першої інстанції, постанова про відкриття виконавчого провадження у розумінні Закону України № 1404-VIII є виконавчим документом і відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 цього Закону підлягає примусовому виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №460/2478/19.

В контексті викладеного, судова колегія зауважує, що у первинній редакції Закону України № 1404-VIII стаття 26 передбачала, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

На реалізацію стягнення виконавчого збору в розмірі, визначеному у постанові про відкриття виконавчого провадження частина 3 статті 40 названого Закону передбачала, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 4, 6, 7 і 9 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконується в порядку, встановленому цим Законом.

В подальшому, Законом України №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину 4 статті 27 Закону України №1404-VIII викладено у новій редакції, якою вже було передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що за умови відкриття виконавчого провадження до внесення змін Законом України №2475-VIII, постанови про стягнення виконавчого збору за умови нестягнення такого збору протягом виконання рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, підлягали прийняттю не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження).

При цьому, у разі відкриття виконавчого провадження після 28 серпня 2018 року постанова про стягнення виконавчого збору підлягала прийняттю одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням того, що така постанова, в силу приписів статті 3 Закону України №1404-VIII, є виконавчим документом, за умови повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) без повного стягнення виконавчого збору, така постанова підлягає виконанню в новому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 0340/1792/18 та в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.08.2020 № 360/4369/19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження позивача про допущення старшим державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Веречанською О.М. протиправної бездіяльності по неприйняттю постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у порядку, передбаченому частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», та вчинення протиправних дій по прийняттю постанов від 10 лютого 2023 року про стягнення виконавчого збору, від 28 березня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу, від 29 березня 2023 року про відкриття виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження, а тому правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.