Справа № 160/4367/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4367/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024р. у справі №160/4367/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови
ВСТАНОВИВ:

16.02.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» ) до Одеської митниці (далі митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови, який подано до суду першої інстанції за допомогою засобів системи «Електронний суд» 15.02.2024р. / а.с. 1-6/.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 21.02.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/4367/24 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 51/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві / а.с. 1-6/ на те, що в межах укладеного зовнішньоекономічного контракту та на підставі товаросупровідних документів на його адресу було здійснено поставку партії товару з метою митного оформлення якого ним 18.10.2023р. подано до Одеської митниці митну декларацію №UA24U4 (далі МД), у якій митна вартість товару селікагелевий гігієнічний наповнювач у вигляді гранул для котячих туалетів не в аерозольній упаковці не для медичного використання: селікагелевий гігієнічний наповнювач для котячих туалетів 1-8мм, 3,8л (1-5кг) 31040шт. (виробник Китай), визначена за ціною договору (контракту) (основний метод) та на підтвердження заявленої митної вартості до МД були додані усі документи на підставі яких здійснювалось постачання цієї партії товару, але відповідач витребував у декларанта додаткові документи на підтвердження визначеної ним митної вартості задекларованого товару, і підприємством 19.10.2023р. було надано митниці додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, і після надання додаткових документів 19.01.2023р. митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000668/2, яким митну вартість задекларованого за МД №UA24U4 товару визначено за резервним методом та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001317. Позивач вважає, що митним органом необґрунтовано витребувано у позивача додаткові документи в підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України з огляду на те, що подані разом із митною декларацією документи дозволяли визначити складові частини митної вартості задекларованого товару та не містили будь-яких розбіжностей, тому він вважає прийняті митним органом рішення про визначення митної вартості та картку відмови необґрунтованими і безпідставними і просив суд визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 19.10.2023р. рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000668/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001317.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024р. у справі №160/4367/24 адміністративний позов ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» задоволено у повному обсязі. /а.с. 96-102/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав 24.05.2024р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким її зареєстрована 27.05.2024р. / а.с. 106-120/.

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги Третім апеляційним адміністративним судом 28.05.2024р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/4367/24 / а.с. 122/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 13.06.2024р. / а.с. 124/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024р. у справі №160/4367/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. у справі №160/4367/24 /а.с. 126/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 03.07.2024р. /а.с. 126/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 127-129/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 26.04.2024р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) і Kondor sp. z. о.о. (Китай) (Продавець) 01.01.2020р. контракту на поставку продукції № 3458-CL/CN, відповідно до специфікації №37 від 11.05.2023р., на адресу позивача у справі (покупця за контрактом) була поставлена партія товару: селікагелевий гігієнічний наповнювач у вигляді гранул для котячих туалетів не в аерозольній упаковці не для медичного використання: селікагелевий гігієнічний наповнювач для котячих туалетів 1-8мм, 3,8л (1-5кг) 31040шт, і з метою митного оформлення цього товару позивачем подано до Одеської митниці 18.10.2023р. митну декларацію №UA24U4 (далі МД) , у якій митну вартість задекларованого товару декларантом визначено за ціною договору (контракту), при цьому на підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано наступні документи: - контракт на поставку продукції № 3458-CL/CN від 01.01.2020р.; - специфікацію №37 від 11.05.2023р.; - рахунок фактуру (інвойс) від 04.08.2023р. , та інші документи які зазначені у графі 44 поданої декларантом МД / а.с. 24-25/.

Митницею, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, були виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, та позивачем 19.10.2023р. були надані митниці: прайс-лист від 01.06.2023р. та платіжні доручення від 05.07.2023р., від 14.07.2023р., заяву на перевезення вантажу морським транспортом від 09.08.2023р, договір №104669 від 19.05.2023р. , зазначені обставини не заперечувались учасниками справи під час її розгляду судом.

Митним органом, відповідачем у справі, після надання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої ним в МД митної вартості задекларованого товару, 19.10.2023р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000668/2 / а.с. 26/, яким митну вартість задекларованого позивачем товару визначена за резервним методом і митна вартість задекларованого позивачем товару була збільшена з 36006,40 дол. США до 70771,20 дол. США., та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001317/ а.с. 230/, які є предметом оскарження у цій справі.

При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним рішень, які є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару документах, які зробили неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваних товарів, наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Так ч. 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданої суду копії рішення відповідача про коригування митної вартості товарів /а.с. 26 /, яке є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що виключає можливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом у графі 33 рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження у справі, у якості обставин прийняття рішення зазначено:

« 1) Відповідно до пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно із п.2.3 зовнішньоекономічного договору від 01.01.2020 р. № 3458-CL/CN ціна за товар включає в себе вартість упаковки та маркування товару, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, специфікації, інвойсі) не містять дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) Відповідно до специфікації до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2023 №37 (далі - специфікація) передбачена переоплата за товар у вигляді 10% від суми перед початком виробництва та 90% покупець сплачує до завантаження товару. Але в наданих до митного оформлення документах відсутні банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар.

3) В рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від 18.10.2023 №1029 та №1032 наявне посилання на договір №104669 від 19.05.2023 р. та замовлення покупця №72611/261457 від 09.08.2023 р., які до митного оформлення не надано».

Під час розгляду цієї справи встановлено, що витрати на пакування та маркування задекларованого позивачем товару з огляду на положення п.2.3. зовнішньоекономічного контракту № 3458-CL/CN від 01.01.2020 р. вже включені у вартість товару, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості товару, і з урахуванням положень п.1 ч.10 ст.58 МК України чинним законодавством не передбачено обов`язку сторін контракту окремо зазначати числові значення витрат на пакування та маркування у коносаменті, інвойсі, тощо.

Отже приймаючи до уваги наведене, та враховуючи, що контракт № 3458-CL/CN від 01.01.2020р. було надано митному органу разом з МД доводи відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість пакування та маркування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та не відповідають чинному законодавству.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом під час вирішення подібних відносин та викладено у постановах від 05.03.2019р у справі №815/5791/17, від 06.03.2018р. у справі №815/3142/17.

Також під час розгляду справи встановлено, що позивачем 19.10.2023р. митному органу, разом з листом №1910/1 від 19.10.2023 р., було надано swift №б/н від 05.07.2023 р. та swift № б/н від 14.07.2023 р., при цьому необхідно зазначити, що надані документи підтверджують фактичне перерахування коштів, не містять жодних розбіжностей, і факт надання цих документів не заперечується митним органом, тому докази оплати за товар декларантом митному органу було надано.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що 19.10.2023р. декларантом, позивачем у справі, також було надано митному органу заяву на перевезення вантажу морським транспортом №72611/261457 від 09.08.2023 р., договір №104669 від 19.05.2023 р. було надано разом з листом №1910/1 від 19.10.2023 р., що підтверджується змістом спірного рішення про коригування, що фактично свідчить про надання документів щодо транспортно-експедиційних послуг.

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем під час здійснення митного оформлення задекларованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження визначення ним митної вартості задекларованого товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що зазначені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості висновки митного органу не є розбіжністю, яка вливає на числові значення митної вартості, оскільки стосуються умов оплати за товар, які чітко визначені сторонами за зовнішньоекономічним контрактом та виконані ними.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості, із посиланням на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів прийнято митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 26.04.2024 р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. у справі №160/4367/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 08.07.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова