Справа № 440/1221/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1221/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області (надалі - відповідач Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області), у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.06.2023 №191622 про застосування на підставі абз.3 ч.1 статті 60 Закону "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарського штрафу на суму 34000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу 06.06.2023 №191622 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 07.04.2023 під час зупинки працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті транспортного засобу він був водієм у ТОВ "Транс Сервіс Логістік" без оформлення трудових відносин та не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". Зазначає, що не є ні відправником, ні отримувачем, ні перевізником, ні власником транспортного засобу. Крім того, позивач вказує, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи про порушення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1221/24. Залучено до участі у справі як другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті докази.

23 лютого 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву /а.с. 36-45/, в якому представник відповідачів просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що за змістом акту проведення перевірки №354130 від 07.04.2023 посадовою особою виявлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме «вагових норм при здійсненні вантажних перевезень, про що свідчить ТТН №б/н від 05.04.2023, а саме одиночна вісь 14,020 т», відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ. Позивач зі змістом вказаного акту та виявлених порушень ознайомлений, що засвідчив власним підписом, надав пояснення з приводу причин виявленого порушення: «сипучий груз зсунувся при гальмуванні». Пояснює, що у ході перевірки позивачем було пред`явлено посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу щодо тягача та напівпричепу, а також товарно-транспортну накладну №б/н від 05.04.2023, згідно якої автомобільним перевізником зазначений ОСОБА_1 , замовником та вантажоодержувачем ТОВ "Фудінвестгруп", вантажовідправником ФГ "Мальви 2019". Натомість товарно-транспортну накладну №096 від 07.04.2023, де перевізником зазначене ТОВ «Транс Сервіс Логістік», на яку позивач посилається у позовній заяві та додає копію до позову, посадовим особам відповідача при перевірці надано не було. Пояснює, що на адресу позивача 39903, Полтавська обл., Карлівський р-н, с. Федорівка, пров. Вишневий, буд. 24, яка підтверджена самим позивачем у позовній заяві, рекомендованим листом №547 направлено повідомлення за вих. №39681/34/24-23 від 31.05.2023 про призначення справи до розгляду, яке було повернуто оператором поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

07 березня 2024 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 61-69/, у якій позивач зазначає, що він не є автомобільним перевізником при наданні послуг з перевезення вантажів, натомість, є водієм, а тому не може бути суб`єктом відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ. Пояснює, що при перевірці ним пред`явлено посадовим особам відповідача товарно-транспортну накладну, що за його твердженням є нікчемною. Вважає, що акт перевірки та акт перевищення вагових параметрів складені відносно автомобільного перевізника ОСОБА_2 , який є власником транспортного засобу, за кермом якого на час перевірки був позивач. Позивач вказує, що відносно нього відповідач жодних актів не складав, тому відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій. Вважає, що відповідачем не було дотримано процедури розгляду матеріалів перевірки, оскільки не повідомлено про розгляд справи автомобільного перевізника - власника транспортного засобу, відносно якого складались матеріали перевірки. Водночас відповідачем направлялося повідомлення позивачу, що не було отримано ОСОБА_1 у зв`язку з його тимчасовим проживанням в Івано-Франківській області, що позбавило позивача права подати відповідні докази, пояснення, заперечення.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

07.04.2023 на а/д Р-03 під`їзд до М-03 км 4+100 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області у період з 03.04.2023 по 09.04.2023 /а.с. 52/ та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 30.03.2023 №000428 /зворот а.с. 51/ проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належать на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 /а.с. 19/, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , який пред`явив посвідчення водія /а.с. 53/.

До перевірки ОСОБА_1 надав товарно-транспортну накладну №б/н від 05.04.2023 на вантаж - пшениця врожаю 2022 р., у якій автомобільним перевізником та водієм зазначений ОСОБА_1 , замовником та вантажоодержувачем вказано ТОВ "Фудінвестгруп", а вантажовідправником зазначено Фермерське господарство "Мальви 2019" /зворот а.с. 53/.

За результатами перевірки складено акт №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 /зворот а.с. 52/, акт №0060492 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.04.2023 /а.с. 54/, довідку №0079182 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.04.2023 /зворот а.с. 54/.

Факт надання до перевірки товарно-транспортної накладної №б/н від 05.04.2023 зафіксовано в акті №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 /зворот а.с. 52/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 порушення вагових норм при здійсненні вантажних перевезень, про що свідчить ТТН №б/н від 05.04.2023, а саме: одиночна вісь - 14,020 т, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абц. 16 част. 1 ст. 60: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 20% до 30% під час перевезення подільного вантажу /зворот а.с. 52/.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0060492 від 07.04.2023 /а.с. 54/ та довідці №0079182 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.04.2023 /зворот а.с. 54/ зафіксовано навантаження на одиничну ось ТЗ - 14,020 т при нормативно допустимому 11,5 т.

Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0060492 від 07.04.2023 підписано ОСОБА_1 /а.с. 54/

Акт №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 підписаний ОСОБА_1 , яким у графі " пояснення водія про причини порушення" зазначено "сипучий груз зсунувся при гальмуванні" /зворот а.с. 52/.

31.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 /зворот а.с. 16/, рекомендованим листом повідомлення №39681/34/24-23 від 31.05.2023 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявленого під час проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), призначеної 06.06.2023 на 10:00 у Відділі державного нагляду (контролю) у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 155 /а.с. 56, зворот а.с. 56/.

Вказаний рекомендований лист повернутий до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області поштовою організацією з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с. 57/.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Дмитром Ткаченком винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №191622 від 06.06.2023, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн. /а.с. 51/.

В обґрунтування цієї постанови зазначено, що 07.04.2023, 14:00, а/д Р-03 під`їзд до М-03, т/з RENAULT НОМЕР_1 , допущено порушення пункту 22.5 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 №1306 (згідно акту проведення перевірки від 07.04.2023 №354130), відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач не погодився з постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №191622 від 06.06.2023 та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №191622 від 06.06.2023, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 /надалі - Порядок №1567/.

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку. (пункт 19 Порядку №1567).

Відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області у період з 03.04.2023 по 09.04.2023, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 52/ проводились рейдові перевірки на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території Київської області та м. Київ.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.03.2023 головним спеціалістам - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , старшим державним інспекторам - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 видано направлення №000428 на рейдову перевірку (перевірку на дорозі), для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території Київської області та м. Київ з 03 квітня 2023 року по 09 квітня 2023 року /зворот а.с. 51/.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як встановлено судом, 07.04.2023 на а/д Р-03 під`їзд до М-03 км 4+100 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області у період з 03.04.2023 по 09.04.2023 /а.с. 52/ та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 30.03.2023 №000428 /зворот а.с. 51/ проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належать на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 /а.с. 19/, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , який пред`явив посвідчення водія /а.с. 53/.

За результатами перевірки складено акт №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 /зворот а.с. 52/, акт №0060492 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.04.2023 /а.с. 54/, довідку №0079182 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.04.2023 /зворот а.с. 54/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 порушення вагових норм при здійсненні вантажних перевезень, про що свідчить ТТН №б/н від 05.04.2023, а саме: одиночна вісь - 14,020 т, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абц. 16 част. 1 ст. 60: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 20% до 30% під час перевезення подільного вантажу /зворот а.с. 52/.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0060492 від 07.04.2023 /а.с. 54/ та довідці №0079182 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.04.2023 /зворот а.с. 54/ зафіксовано навантаження на одиничну ось ТЗ - 14,020 т при нормативно допустимому 11,5 т.

Факт здійснення перевірки та проведення габаритно-вагового контролю 07.04.2023 о 13:57 год. транспортного засобу НОМЕР_1 підтверджено чеком зважування, сформованим ваговим комплексом КП "Центр організації дорожнього руху", місце встановлення: с. Проліски на вул. Броварській, за результатами зважування транспортного засобу: вісь 1 - 7,100 т, вісь 2 - 14,020 т, вісь 3 - 7,260 т, вісь 4 - 7,580 т, загальна - 35,960 т /а.с. 55/.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", "Про міліцію", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року N 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року N 879.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 ( далі по тексту - Порядок № 879, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктами 2 пункту 2, 6, 8 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пунктами 3, 4 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.

Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з пунктами 1, 3 розділу ІІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за №1171/29301, стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю розміщується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Пунктом 12 Порядку № 879 встановлено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. (пункт 13 Порядку №879).

Із аналізу наведених норм слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання вагових параметрів повної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підтвердження утримання зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані відповідачем надано до суду копію свідоцтва Товариства з обмеженою відповідальністю "Повірочна лабораторія" (Свідоцтво про уповноваження №П-55-2020 від 31 січня 2020 року) про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №427, виданого 29.03.2023 та чинного до 29.03.2024 на автомобільні електронні тензометричні ваги Лахта-УСВ80000А, за результатами повірки яких встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN45501 Метрологічні аспекти неавтоматичних зважувальних приладів (ЕN45501; ТD) /зворот а.с. 55/.

За змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався орган Укртрансбезпеки.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасуванням п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

До перевірки ОСОБА_1 надав товарно-транспортну накладну №б/н від 05.04.2023 на вантаж - пшениця врожаю 2022 р., у якій як автомобільний перевізник та водій зазначений ОСОБА_1 , замовником та вантажоодержувачем вказано ТОВ "Фудінвестгруп", а вантажовідправником зазначено Фермерське господарство "Мальви 2019" /зворот а.с. 53/.

Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Отже, сам по собі факт того, що власником транспортного засобу є інша фізична особа, не перешкоджав ОСОБА_1 користуватись цим транспортним засобом, оскільки власник транспортного засобу може передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Сухина не надавав до перевірки товарно-транспортну накладну №096 від 07.04.2023, копію якої додав до позову, в якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ "Транс Сервіс Логістик", а водієм - ОСОБА_1 .

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження перебування у трудових відносинах з ТОВ "Транс Сервіс Логістик" чи укладення з ТОВ "Транс Сервіс Логістик" цивільно-правового договору.

Натомість, факт надання до перевірки саме товарно-транспортної накладної №б/н від 05.04.2023 зафіксовано в акті №354130 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.04.2023 /зворот а.с. 52/, що підписаний самим ОСОБА_1 , яким у графі "пояснення водія про причини порушення" зазначено виключно таке "сипучий груз зсунувся при гальмуванні" /зворот а.с. 52/.

Копію описаної в акті перевірки товарно-транспортної накладної №б/н від 05.04.2023, що надавалася позивачем до перевірки, відповідачі надали до суду та вона міститься у матеріалах справи /зворот а.с. 53/.

З огляду на викладене вище, суд критично оцінює доводи позивача про те, що автомобільним перевізником є ТОВ "Транс Сервіс Логістик", а не позивач, з посиланням на копію товарно-транспортної накладної №096 від 07.04.2023.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правил перевезення) на водія та перевізника покладено низку обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 розділу 8 Правил перевезення, навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 розділу 12 Правил перевезення, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 розділу 12 вказаних Правил перевезення передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно з приписами пункту 8.20 розділу 8 зазначених Правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому суд вважає, що доводи позивача щодо сипучості вантажу і, як наслідок, неможливості забезпечення його сталості в різних точках автомобіля, є безпідставними.

Також законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 0,23 т на одинарну вісь, що дозволяє перевізнику самостійно враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зміщуватись та розподілятись нерівномірно.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: в) навантаження на вісь: На одинарну вісь - максимального значення для автомобільних доріг державного значення 11,5 т, максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення - 7 т.

Підсумовуючи все викладене вище, суд погоджується з висновком перевірки про перевищення позивачем як автомобільним перевізником вагових обмежень на одинарну вісь 14,020 т при допустимих 11,5 т.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Матеріалами справи підтверджено, що 31.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 /зворот а.с. 16/, рекомендованим листом повідомлення №39681/34/24-23 від 31.05.2023 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявленого під час проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), призначеної 06.06.2023 на 10:00 у Відділі державного нагляду (контролю) у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 155 /а.с. 56, зворот а.с. 56/, що було повернуто до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області поштовою організацією з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с. 57/.

Таким чином, відповідач виконав вимоги законодавства щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення /а.с. 56/ та завчасно надіслав на зареєстровану у порядку, встановленому законом, адресу місця проживання позивача рекомендованим листом повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення, яке не було вручено ОСОБА_1 з незалежних від відповідачів причин.

Відсутність особи на час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину в суді, та у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 по справі №820/4810/17 (адміністративне провадження №К/9901/1438/18).

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Учасники цієї справи №440/1221/24, що розглядається, не брали участь в інших справах, на судові рішення суду першої та апеляційної інстанції у яких посилається позивач, тому ці судові рішення не мають преюдиційного характеру для розгляду даної справи.

Натомість, частиною 7 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, обов`язковими для врахування судом першої інстанції є висновки щодо застосування норм права, викладені виключно в постановах Верховного Суду.

Таким чином, правова оцінка, надана судами першої та апеляційної інстанції певним фактам при розгляді інших справ та викладена в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції, на які посилається позивач у позові, не є обов`язковою для врахування судом першої інстанції у справі, що розглядається.

Обставини справи та норми права, якими врегульовані спірні правовідносини у даній справі та у справах, на постанови Верховного Суду у яких посилається позивач у позові, не є релевантними.

Так, у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі №806/1450/16 зазначено: "Статтею 799 ЦК України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню. Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що договір оренди транспортного засобу, який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .В є правомочним і не потребує додаткового нотаріального посвідчення, оскільки дані суб`єкти здійснюють свою діяльність з метою одержання прибутку та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Крім того, документи, які містяться у матеріалах справи, свідчать про те, що даний договір оренди транспортного засобу укладено між суб`єктами господарювання, а саме фізичними особами-підприємцями. Отже, положення частини 2 статті 799 ЦК України не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин, оскільки поняття фізичної особи-підприємця та юридичної особи у цих правовідносинах є однаковими. Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 18.12.2012 року (справа № 14/5025/1982/11). Отже, виходячи з проаналізованих норм права, суд касаційної інстанції не породжується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність оскаржуваних постанови №036932 від 05.07.2016 року та припису №013382 від 05.07.2016 року, оскільки, вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону N2344-III."

Тоді як у даній справі договір оренди транспортного засобу не укладено та до суду такий договір не надавався.

У постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №924/1295/21 викладено висновки щодо юрисдикції спору про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 (далі - Відповідач) 16 858 грн 00 коп. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що еквівалентно 566,19 Євро відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку, зокрема, поширення юрисдикції господарського суду на такий спір.

У постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №742/3757/16-а викладено висновки щодо застосування норм Кодексу України про адміністративне правопорушення, та предметом спору були постанови: № А-0804/2 від 08.04.2016 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. за порушення, передбачені ч.1, ч.10, ч.15 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та № А-0804/2 від 08.04.2016 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. за порушення, передбачені ч.1, ч.10, ч.15 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №360/403/19 викладено висновки щодо застосування норм Кодексу законів про працю України, та предметом спору була постанова від 21.12.2018 №ЛГ661/923/АВ/П/ПТ/ІП-ФС про накладення штрафу у розміру 111690 грн. відносно позивача на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та припис від 05.12.2018 №ЛГ661/923/АВ/П про усунення виявлених порушень.

Однак, у даній справі №440/1221/24 предмет спору інший - постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №191622 від 06.06.2023.

У постанові Верховного Суду від 11.01.2019 у справі №823/352/16 "колегія суддів зазначає, що Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не є ані водієм транспортного засобу марки ISUZU, державний номер НОМЕР_2 , ані його власником, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 (а.с.74), який згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.10), тобто до настання спірних правовідносин між сторонами. Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що позивач не є перевізником, що здійснює перевезення вантажів у розумінні вимог закону, а тому не може відповідати за порушення Положення № 340 та Закону № 2344-ІІІ. Також колегія суддів вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції стосовно того, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про порушення та не надано доказів в підтвердження виконання вимог Порядку №1567, в тому числі підтвердження повідомлення позивача про час та місце розгляду справи".

Разом з тим, у цій справі №440/1221/24 ОСОБА_1 надав до перевірки товарно-транспортну накладну №б/н від 05.04.2023 на вантаж - пшениця врожаю 2022 р., у якій як автомобільний перевізник зазначений саме ОСОБА_1 , а відповідач виконав вимоги законодавства щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення /а.с. 56/ та завчасно надіслав на зареєстровану адресу місця проживання позивача рекомендованим листом повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення, яке не було вручено ОСОБА_1 з незалежних від відповідачів причин, а саме у зв`язку з відсутністю позивача за адресою зареєстрованого місця проживання /а.с. 57/.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №813/5802/15 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року, та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у цій справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами не досліджувались обставини, чи була повідомлена уповноважена особа суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення, чи мала можливість захистити належним чином свої права та надати докази на спростування висновків акту перевірки.

Натомість, у цій справі суд врахував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 01.03.2018 по справі №820/4810/17 (адміністративне провадження №К/9901/1438/18), про те, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма не передбачає можливості зменшення розміру штрафу чи звільнення особи від сплати штрафу за вчинення порушення, відтак, доводи позивача про хворобу дружини та неналежний матеріальний стан не можуть бути підставою для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови.

За встановлених обставин справи та наведених вище норм права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №191622 від 06.06.2023, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн., прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано. Підстави для її визнання протиправною та скасування відсутні.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-10, 72-77, 139, 229, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич