Справа № 420/14525/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головнокомандувача Збройних Сил України (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 708 від 01.05.2024 р. Головнокомандувача Збройних Сил України в частині молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , а саме - звільнення із займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних Сил України та призначення командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;

- зобов`язати відповідача утриматися від протиправного переміщення по службі у подальшому;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 поновити на останній посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.03.2022 р. позивача мобілізовано до лав Збройних Сил України та за наказом командира військової частини НОМЕР_2 зараховано та призначено на посаду рядового складу. В ході проходження військової служби, позивач приймав участь у бойових діях без будь-яких управлінських та організаційно-розпорядчих функцій, виконуючи завдання у складі групи як солдат. В подальшому позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000. Після закінчення останньої позивачу присвоєно військове звання "молодший лейтенант" та призначено на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Після прибуття на місце дислокації військової частини позивач не приступив до фактичного виконання обов`язків командира, оскільки був направлений до групи по проведенню службових розслідувань. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 р. № 708 позивача звільнено з займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних сил України та призначено командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних сил України, де помилково вказано що даний ВОС - 0210003, а у абзаці з анкетними даними позивача помилково вказано освіту: Одеській інститут сухопутних військ, що не відповідає дійсності. Дані помилкові значення, поєднані з посиланням на пункти Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, на які є посилання як на підстави для призначення, вплинули на законність прийняття оскаржуваного наказу. Позивач вказує, що він не проходив відповідну професійну підготовку, передбачену для ВОС - 0210003, не має набутого досвіду як командира підрозділу в умовах виконання бойових завдань, покладених на Сили спеціальних операцій, та взагалі не має досвіду як командира підрозділу.

Ухвалою від 14.05.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 15.05.2024 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

17.05.2024 р. позивач на виконання вказаної ухвали подав до суду нову редакцію позовної заяви, в якій виключено позовні вимоги до командира військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 щодо поновлення позивача на останній посаді.

Ухвалою від 20.05.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 22.05.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 р. залишено без змін.

01.07.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що військовою частиною НОМЕР_4 , у прямому підпорядкуванні якої перебуває військова частина НОМЕР_1 , створено та направлено до Кадрового центру Збройних Сил України проєкт Плану переміщення військовослужбовців військових частин та установ Збройних Сил України номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил Україно, до якого було включено Позивача, як кандидата для доукомплектування 4 окремого штурмовому полку. За результатами опрацювання проєкту Плану переміщення військової частини НОМЕР_4 , військовою частиною НОМЕР_5 було відібрано військовослужбовців, у тому числі й позивача, для доукомплектування 4 окремого штурмового полку та направлено до Кадрового центру Збройних Сил України проєкт Плану переміщення військовослужбовців офіцерського складу номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України. За результатами розгляду зазначених документів, які погоджено такими військовими посадовими особами, як командир військової частини НОМЕР_4 генерал-майор ОСОБА_2 та командир військової частини НОМЕР_5 полковник ОСОБА_3 , Головнокомандувачем Збройних Сил України, як найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України, а також єдиними уповноваженим суб`єктом владних повноважень щодо вирішення спірного питання, прийнято рішення щодо переміщення, зокрема, позивача. У подальшому, на підставі затвердженого Плану переміщення, Головнокомандувачем Збройних Сил України відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення, спірний наказ, згідно з п.10 якого, позивач призначався на посаду передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану. Також вказує на дискреційність кадрових повноважень відповідача, які реалізовано у відповідності до спеціальних норм, що діють під час особливого періоду.

02.07.2024 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Наголошує, що позивач не відносився на момент формування Плану переміщення на посади до військовослужбовців, визначених в Розділі IV Інструкції. Відповідно, включення мене як військовослужбовця до Плану переміщення відбулося в порушення вимог Розділу IV Інструкції від 10.04.2009 р. № 170, а значить протиправно.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , 29.03.2022 р. мобілізовано до лав Збройних Сил України та за наказом командира військової частини НОМЕР_2 зараховано та призначено на посаду рядового складу.

За довідкою Військової частини НОМЕР_6 від 10.12.2023 р. № 4/6445 позивач з 18.05.2023 р. по 11.06.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області.

Наказом начальника Військової академії (м.Одеса) від 07.08.2023 р. № 603 "Про зарахування курсантів штатних на навчання до навчального батальйону резерву офіцерського складу в 2023 році" позивача зараховано для навчання за ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

Згідно свідоцтва НОМЕР_7 від 13.09.2023 р. молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. пройшов підготовку у Військовій академії (м.Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь вищої освіти не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000.

Як вбачається із витягу з Плану переміщення військовослужбовців військових частин та установ Збройних Сил України номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України позивач був кандидатом, який планувався до переміщення на вакантну посаду - "командир механізованого взводу, шпк "старший лейтенант", ВОС - 0210003. Відносно позивача у даному плані зазначено наступні відомості: "молодший лейтенант (13.09.2023 р.)", командир стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_9 , з 15.09.2023 (шпк "старший лейтенант", ВОС - 0210003, т.р. - 12, оклад - 3440 грн., у ЗС з 03.2022.; дата народження 04.10.1981 р., Одеський ІВС у 2002 р., участь у бойових діях: з 18.05.2023 р. по 11.06.2023 р.

Листом Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 30.05.2024 р. на звернення Центрального юридичного управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28.05.2024 р. № 316/2318 повідомлено, що за штатом 57/522 - Окремий штурмовий полк "Rangers" для посад командирів штурмових взводів встановлено ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.05.2024 р. № 708 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 - призначено командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 Окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

В даному наказі відносно позивача вказана наступна інформація: "1981 р.н., освіта: Одеський інститут сухопутних військ у 2002 р., у ЗС із 03.2022. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк "старший лейтенант" на шпк "старший лейтенант".

14.05.2024 р. позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , яким довів до відома, що оскаржуваний наказ має неточності, які вплинули на можливість призначення позивача, зокрема, щодо освіти, відсутності необхідної кваліфікації та бойового досвіду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.05.2024 р. № 150 "Про призначення службового розслідування" призначено провести службове розслідування відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за фактом прояву непокори, а саме: відкритої відмови виконати наказ начальника.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_10 , ОСОБА_1 закінчив 2002 році Одеський інститут внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" та здобув кваліфікацію юриста.

Згідно довідки Військової академії (м.Одеса) від 28.05.2024 р. № 26/5/430 позивач у період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. закінчив курси підвищення кваліфікації Військової академії (м.Одеса) офіцера тактичного рівня за військово-обліковою спеціальністю - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.5, 7 ст.1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч.7, 13 ст.6 Закону № 2232-XII порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі регламентується Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153 (далі - Положення № 1153).

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 1153 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять, зокрема: військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Пунктами 4, 5 розділу І Положення № 1153 визначено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці).

Згідно із п.12 розділу І Положення № 1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Питання призначення, переміщення військовослужбовців по службі регламентовано пунктами 81-96, 109, 112, 113, 114, 257 Положення № 1153.

За змістом підпункту 1 пункту 81 розділу IV Положення № 1153 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Пунктом 82 розділу IV Положення № 1153 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на нижчі посади; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Відповідно до пункту 83 розділу IV Положення № 1153 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця (п.109 Положення № 1153).

Відповідно до пункту 110 Положення № 1153 переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.

Пунктом 112 Положення № 1153 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Розділом ХIV Положення № 1153 визначено особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період.

Так, відповідно до пункту 251 розділу ХIV Положення № 1153 в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом Військовослужбовці військової служби за призовом, військовозобов`язані і резервісти, які мають військові звання сержантського, старшинського або офіцерського складу та відповідну підготовку і досвід проходження служби, приймаються в особливий період на військову службу за контрактом у випадках, визначених статтею 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для комплектування посад за основною або спорідненою спеціальністю, без врахування відповідності існуючого військового звання військовому званню, передбаченому штатом.

У разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовозобов`язані і резервісти, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитними для Збройних Сил України спеціальностями у порядку, визначеному Міністерством оборони України. Громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у разі потреби присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх буде призначено. Присвоєння військових звань у порядку переатестації громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу здійснюється в порядку, визначеному цим Положенням (пункт 254 розділу ХIV Положення № 1153).

Відповідно до абзацу 2 пункту 257 розділу ХIV Положення № 1153 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153, визначаються Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р. № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 р. за № 438/16454 (далі - Інструкція №170).

Згідно з абзацом 9 пункту 4.13 розділу ІV Інструкції № 170 в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу XII "Особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період" Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 р. № 280 (далі - Інструкція № 280) військовослужбовці військової служб за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат.

Ці накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця офіцерам військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції (пункт 19 розділу XII Інструкції № 280).

За змістом абз.13 ч.1 ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час спірних відносин і розгляду справи не припинений та не скасований.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно із ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Абзацом 14 статті 1 Закону України "Про оборону України" визначено воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами ч.4 ст.3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зміст мобілізації становить переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою забезпечення особовим складом Збройних Сил України та включає прийняття на військову службу в добровільному порядку (за контрактом). Період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом. При цьому, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом № 2232-ХІІ та іншими нормативно-правовими актами.

В межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 р. № 708 Головнокомандувача Збройних Сил України в частині молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , а саме - звільнення із займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних Сил України та призначення командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного наказу, позивач наполягає, що в ході прийняття наказу відповідачем взято до уваги помилкові відомості щодо освіти позивача, оскільки в наказі вказано, що позивач в 2002 році закінчив Одеський інститут сухопутних військ, замість вірного - Одеського інституту внутрішніх справ.

Суд не приймає до уваги дані доводи позивача, оскільки у витягу з Плану переміщення військовослужбовців військових частин та установ Збройних Сил України номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України вірно зазначено анкетні відомості про позивача щодо освіти - "Одеський ІВС у 2002 р.". Враховуючи, що відповідач в ході прийняття спірного наказу безпосередньо досліджує інформацію про кандидатів, в тому числі про їхню освіту, суд приходить до висновку, що в спірному наказі допущено описку, яка не має наслідком протиправність останнього.

Також суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності наказу з огляду на те, що позивач не проходив відповідну професійну підготовку, передбачену для ВОС - 0210003. Так, згідно з абзацом 9 пункту 4.13 розділу ІV Інструкції № 170 в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Тобто враховуючи триваючий до нині особливий період (воєнний стан) наявність відповідної професійної підготовки не є ключовим критерієм для доукомплектування Збройних Сил України.

Суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів адміністративної справи за штатом 57/522 - Окремий штурмовий полк "Rangers" для посад командирів штурмових взводів встановлено ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів". Разом з тим, згідно свідоцтва ВА 8064/23 від 13.09.2023 р. молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. пройшов підготовку у Військовій академії (м.Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь вищої освіти не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000. На підставі наведеного, суд вважає, що позивач проходив відповідну професійну підготовку.

Також аргументуючи незаконність оскаржуваного наказу, позивач посилається на те, що він не має набутого досвіду як командира підрозділу в умовах виконання бойових завдань, покладених на Сили спеціальних операцій, та взагалі не має досвіду як командира підрозділу.

Суд вважає дані доводи безпідставними, оскільки знову ж таки через триваючий до нині в Україні особливий період, наявність аналогічного досвіду не є ключовим критерієм для доукомплектування Збройних Сил України. Крім того, попри те, що позивач не мав змогу реалізувати себе як командир підрозділу, за довідкою Військової частини НОМЕР_6 від 10.12.2023 р. № 4/6445 позивач має бойовий досвід, оскільки з 18.05.2023 р. по 11.06.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області.

Суд також не вбачає підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним з підстав того, що позивач вважає, що не відносився на момент формування Плану переміщення до військовослужбовців, передбачених розділу ІV Інструкції № 170, оскільки пункт 254 розділу ХIV Положення №1153 передбачає, що доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом Військовослужбовці військової служби за призовом, військовозобов`язані і резервісти, які мають військові звання сержантського, старшинського або офіцерського складу та відповідну підготовку і досвід проходження служби, приймаються в особливий період на військову службу за контрактом у випадках, визначених статтею 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для комплектування посад за основною або спорідненою спеціальністю, без врахування відповідності існуючого військового звання військовому званню, передбаченому штатом.

За таких обставин, враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв і продовжує діяти воєнний стан, відповідач мав право здійснити переміщення позивача на нове місце служби без його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України, що обумовлено обставинами особливого періоду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладені обставини у сукупності з наданими сторонами доказами, звільнення із займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних Сил України та призначення командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України у спірних правовідносинах відбулось на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством в умовах воєнного стану, який є особливим періодом.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 р. № 708 по особовому складу в частині молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , винесений під час дії воєнного стану з дотриманням вимог положень пунктів 82, 257 Положення, є правомірним, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для його скасування.

На підставі наведеного також відсутні підстави для зобов`язання відповідача утриматися від протиправного переміщення позивача, оскільки дана позовна вимога є похідною.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п.29).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваного наказу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_11 ) до Головнокомандувача Збройних Сил України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, буд.6, ) про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко