Справа № 320/181/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/181/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Войтко Тетяни Петрівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (розглянута в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутняу) у справі за адміністративним позовом Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року, Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі- позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно побудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки об`єкта «реконструкція з розширення квартири АДРЕСА_1 », власником якого є ОСОБА_1 , встановлено здійснення відповідачем реконструкції своєї квартири у вигляді будівництва прибудови із порушенням вимог чинного законодавства. На підставі результатів перевірки Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області було винесено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-1606/1 від 16.06.2021 з вимогою про усунення відповідачем відповідних порушень та про зупинення підготовчих та будівельних робіт №С-1606/2 від 16.06.2021 з вимогою про зупинення виконання будівельних робіт.

Позивач повідомив, що в подальшому ним було проведено повторну позапланову перевірку вказаного об`єкта, в ході якої встановлено невиконання відповідачем вимог припису №С-1606/1 від 16.06.2021, в результаті чого Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області було прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-0709/1 від 07.09.2021 з вимогою усунення відповідачем відповідних порушень.

Після цього позивачем було проведено повторну позапланову перевірку вказаного об`єкта, в ході якої встановлено невиконання відповідачем вимог припису №С-1606/1 від 16.06.2021 та припису №С-0709/1 від 07.09.2021, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року адміністративний позов - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно побудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року розгляд апеляційних скарг відкрито та призначено у порядку письмового провадження з 04 липня 2024 року.

11 червня 2024 року на поштову адресу Шостого апеляційного адміністративного суду представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю сторон.

Надаючи оцінку зазначеному вище клопотанню колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та подане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про проведення розгляду апеляційної за участю представника відповідача у відкритому судовому засіданні та апеляційний розгляд проводити в порядку письмово провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16.06.2021 на підставі звернення Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-5» від 11.05.2021 №1-02/156, наказу Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області «Про проведення позапланових перевірок» від 06.11.2018 №4/2018 та направлення для проведення позапланової перевірки від 03.06.2021 №51/21, посадовими особами Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області було проведено позапланову перевірку дотримання гр. ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Реконструкція з розширенням квартири АДРЕСА_1 ».

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області складено Акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №Т-1606/1 від 16.06.2021.

У вказаному Акті зазначено про порушення відповідачем наступних вимог законодавства:

1) ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою 11:2014 «Постанова щодо проведення авторського нагляду за будівництвом» - гр. ОСОБА_1 на землях загального користування без документу, що надає право на виконання будівельних робіт виконав реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , а саме: до квартири виконав будівництво прибудови розміром в плані 10,0х3,35 м.;

2) ст.11 ЗУ «Про архітектурну діяльність», п.2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903 - гр. ОСОБА_1 під час перевірки не надано документів, що підтверджують забезпечення ведення технічного нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 - гр. ОСОБА_1 не забезпечив здійснення технічного нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного Акта перевірки Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області видано:

-припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-1606/1 від 16.06.2021, яким встановлено ОСОБА_1 вимогу про усунення вищевказаних порушень;

-припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт №С-1606/2 від 16.06.2021, яким вимагалось з 16.06.2021 зупинити будівельні роботи на об`єкті реконструкції квартири АДРЕСА_1 до усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.

Матеріалам справи встановлено, що Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради у період з 26.06.2021 по 07.09.2021 було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт від 07.09.2021 №Т-0709/1.

В Акті зазначено та перевіркою встановлено, що вимоги припису від 16.06.2021 №С-1606/2 ОСОБА_1 виконано, оскільки об`єм виконаних будівельних робіт не змінився, а вимоги припису від 16.06.2021 №С-1606/1 ОСОБА_1 не виконано, а саме: не отримано документ, що надає право на виконання будівельних робіт або не приведено земельну ділянку до попереднього стану; не розроблено затверджену в установленому порядку проектну документацію.

07.09.2021 Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області виданий припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-0709/1, яким встановлено відповідачу вимогу усунути відповідні порушення у сфері містобудівної документації до 07.11.2021.

Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області 19.11.2021 було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт від 19.11.2021 №Т-1911/1.

У вказаному Акті контролюючий орган дійшов висновку про невиконання ОСОБА_2 вимог припису №С-0709/1 від 07.09.2021, а саме: не отримано документ, що надає право на виконання будівельних робіт або не привів земельну ділянку до попереднього стану; не розробив затверджену в установленому порядку проекту документацію, що є порушенням п.3 ч.3 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пп.3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурного-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011.

Не усунення відповідачем вищевказаних порушень зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Як встановлено частиною 1 статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно з частиною 1 статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Частиною 5 статті 29 Закону № 3038-VI передбачено, що містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Згідно з частиною 10 статті 29 Закону № 3038-VI завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3038-VI технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації.

Частиною 1 статті 31 Закону № 3038-VI передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 3038-VI щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частин 2-5 цієї ж статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Наведеним положенням кореспондують приписи статті 38 Закону № 3038-VI, відповідно до частини 1 якої у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України № 3038-VI за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом за наявності однієї з таких умов: (1) вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, (2) вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, (3) вони збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Об`єкти самочинного будівництва, перебудова яких з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, є неможливою, підлягають знесенню.

Тобто, для прийняття рішення про знесення об`єкта будівництва, слід обов`язково встановити наявність умов, передбачених статтею 376 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку із статтею 38 Закону № 3038-VI, а саме: (1) істотне відхилення від проекту або його відсутність; (2) суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб; (3) істотного порушення будівельних норм і правил; (4) неможливість проведення перебудови об`єкта з метою усунення порушень або відмова особи від її проведення; (5) невиконання припису про усунення порушень.

Перевіряючи обґрунтованість висновків органу державного архітектурно-будівельного контролю, судом встановлено, що під час позапланової перевірки відповідача було здійснено виїзд на об`єкт «реконструкція з розширення квартири АДРЕСА_1 », власником якого є ОСОБА_1 .

Посадовими особами позивача було встановлено, що:

- відповідач на землях загального користування без документу, що надає право на виконання будівельних робіт виконав реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , а саме до квартири виконано будівництво прибудови розміром в плані 10,0 х 3,35 м;

- відповідач під час перевірки не надав документів, що підтверджують забезпечення ведення технічного нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 та не забезпечив здійснення технічного нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги викладене та враховуючи обставини, встановлені у рамках державного архітектурно-будівельного контролю, суд дійшов висновку, що об`єкт реконструкції квартири АДРЕСА_1 , є самочинним.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем використано всі передбачені законодавством заходи, однак, відповідач добровільно не виконав вимоги виданих позивачем приписів.

Щодо твердження відповідача про розгляд справи за позовом неналежного позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» від 09.04.2015 року на сесії Броварської міської ради Київської області прийнято Рішенням від 24.09.2015 року № 1568-58-06 «Про створення відділу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області» створено виконавчий орган з питань архітектурно-будівельного контролю.

Крім того підпунктом 4 пункту 9-1 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за зверненням відповідного органу місцевого самоврядування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, створюється спільна комісія з передачі відповідної документації та вирішення питань, пов`язаних з утворенням та функціонуванням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» на наступний день після затвердження акта спільної комісії.

Так, Актом приймання-передавання документів № 21 від 08.06.2016 р. повноваження функцій державного архітектурно-будівельного контролю передано на територію м.Бровари.

Згідно з п. 9-1 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Бровари у період з 08.06.2016 р. по 31.10.2018 р. здійснював відділ державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради (далі - Відділ).

Відповідно до п. 1.4 Рішення Броварської міської ради Київської області від 21.06.2018 року № 983-41-07 «Про оптимізацію структури виконавчих органів Броварської міської ради Київської області» юридичну особу - Відділ припинено шляхом приєднання до Управління інспекції та контрою Броварської міської ради Київської області (далі - Управління).

Таким чином, функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Бровари з 01.11.2018 р. здійснює Управління, тобто позивач.

Повноваження Управління щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені ст. 7, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, Примірним положенням про органи державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 671 та Положенням про Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області, затвердженим рішенням Броварської міської ради Київської області від 27.04.2021 р. № 169-06-08 (чине на момент проведення перевірок).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Таким чином, положення ст. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року по справі № 2040/7234/18 (провадження № К/9901/15466/19), в постанові від 15 травня 2019 року по справі № 813/6423/14 (провадження № К/9901/13438/18), в постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 815/2311/15 (провадження № К/9901/56040/18).

Таким чином, оскільки відповідач в установлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписах про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Управління.

Розглядаючи цю справу суд також враховує, що згідно із частиною 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював загальновизнані стандарти захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення статті 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом статті 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

У пункті 51 рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що труднощі тлумачення застосовного законодавства протягом перехідного періоду стали предметом розгляду Конституційного Суду України, який дав роз`яснення цього питання, визнавши наявність у власників приватизованих квартир автоматичного права часткової власності на допоміжні приміщення відповідного будинку.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо посилання апелянта на порушення норм підсутності даної категорії справ, колегія суддів звертає увагу на правову позицію викалену у постановах Верховного Суду від 29.05.2024 року у справі №640/17335/21, від 26.06.2024 року у справі №640/22816/19 та зазначає про необґрунтованість посилання апелянта.

Щодо порушення норм процесуального права під час розгляду справа, а саме порядку розгляду справ у спрощеному провадженні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порядок розгляду справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження визначено ст.257 КАС України.

Про відкриття провадження та про розгляд справи сторона була повідомлена належним чином про, що свідчить наявність рекомендованого повідомлення пр. вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 105), телефонограми (т.1 а.с. 130), розписка (т.1 а.с. 131).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Войтко Тетяни Петрівни - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль