Справа № 300/4326/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2024 р. справа № 300/4326/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення від 29.03.2024, зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 04.06.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 10.10.2023 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2024 у справі № 353/1400/23 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ГУ ПФУ у Вінницькій області: встановлено факт належності ОСОБА_1 правостановлюючого документу: трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненій 06.03.2001 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 27-30).

22.03.2024 позивач звернулася через вебпортал до Пенсійного фонду України до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 81-83). До заяви додано: паспорт серії НОМЕР_3 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; архівну довідку від 12.06.2020 № 457/01-20 (а.с. 84); довідку ООО «Нефтегазгеология» про заробітну плату з 01.05.2001 по 31.12.2001 (а.с. 85); довідку ООО «Нефтегазгеология» про заробітну плату з 01.01.2002 по 31.12.2002 (а.с. 86); довідку ООО «Нефтегазгеология» про заробітну плату з 01.01.2003 по 15.05.2003 (а.с. 87); особову картку за 2005 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 88); особову картку за 2006 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 89); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 20.09.2017 № 2006 про заробітну плату за період з 30.10.2013 по 20.09.2017 (а.с. 90); особову картку за 2007 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 91); особову картку за 2008 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 92); особову картку за 2009 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 93); особову картку за 2010 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 94); особову картку за 2011 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 95); особову картку за 2012 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 96); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 12.09.2018 № 242 про заробітну плату за період з 23.01.2013 по 20.09.2017 (а.с. 97); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 34 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 98-101); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 35 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 102-103); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 36 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 104); довідку ООО «Стройгазконсалтинг» від 23.03.2015 № 519 про заробітну плату за період з січня 2012 року по січень 2013 року (а.с. 105); довідку про доходи фізичної особи за 2017 рік за № 5378 від 20.09.2017 (а.с. 106); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 23.03.2015 № 558 про заробітну плату за період з 23.01.2013 по 31.12.2013 (а.с. 107); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 23.03.2015 № 559 про заробітну плату за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (а.с. 108); особову картку за 2003 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 109); особову картку за 2004 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 110); уточнюючу довідку ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 05.06.2013 № 698 про період роботи з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 111-112); свідоцтво про народження від 01.12.2023 серії НОМЕР_4 (а.с. 113); уточнюючу довідку ООО «Нефтегазгеология» від 26.05.2008 № 685 за період з 23.05.2001 по 15.05.2003 (а.с. 114-115); свідоцтво про народження від 01.12.2023 серії НОМЕР_5 (а.с. 116); уточнюючу довідку ООО «Ямалмеханизация» від 19.09.2017 № 1166 про періоди роботи з 23.01.2013 по 28.10.2013 та з 30.10.2013 по 20.09.2017 (а.с. 120-121); рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2024 у справі № 353/1400/23 (а.с. 122-125); трудової книжки серії НОМЕР_6 від 23.05.2001 (а.с. 126-130); уточнюючу довідку ООО «Стройгазконсалтинг» від 05.06.2013 № 699 за період з 13.01.2012 по 21.01.2013 (а.с. 131-132); свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 11.11.1989 (а.с. 59); свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 від 17.01.1975 (а.с. 60); довідку Тлумацької міської ради від 12.09.2018 № 311 (а.с. 61); страхове свідоцтво Російської Федерації № 124-590-395 59 (а.с. 62); виписку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААГ № 483282 від 18.09.2023 про втснаовулення інвалідності (а.с. 63-64); свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2004 (а.с. 67); трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_9 від 06.03.2001 (а.с. 68-75); свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 від 11.12.1958 (а.с. 76).

29.03.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 35 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Рішення відповідача 2 № 35 від 29.03.2024 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 09 років 04 місяці 12 днів, при необхідних - 13 років. До страхового стажу не враховано: періоди роботи з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.03.2001 та довідок від 19.09.2017 № 1166, від 26.05.2008 № 685, від 05.05.2013 № 698, від 05.05.2013 № 699, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с. 34).

Листом № 0900-0207-8/20486 від 03.04.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направило позивачу рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 35 від 29.03.2024 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності (а.с. 33).

Вважаючи протиправним рішення відповідача 2 № 35 від 29.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд його скасувати та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017 на території Російської Федерації та призначити пенсію по інвалідності позивачу відповідно до статті 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 11.09.2023 (дня встановлення інвалідності).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені розділом ІV Закону № 1058-IV.

Стаття 30. Умови призначення пенсії по інвалідності.

1. Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

2. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

3. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Стаття 31. Групи інвалідності

1. Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

2. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Стаття 32. Страховий стаж, необхідний для призначення пенсії по інвалідності

1. Особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією:

для осіб з інвалідністю II та III груп:

від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Згідно копії виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААГ № 483282 від 18.09.2023 про позивачу з 11.09.2023 встановлена третя група інвалідності (а.с. 63-64);

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 18.11.1995 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-10).

З огляду на зміст вимог закону, пенсійний вік для ОСОБА_1 станом на день нею подання первинної заяви від 10.10.2023 про призначення пенсії становив 54 роки 10 місяців 21 день, а станом на подання заяви від 22.03.2024 становив 55 років, необхідний страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності третьої групи - 13 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії по інвалідності в частині наявності в позивача страхового стажу, то судом встановлено, що згідно наданого відповідачем розрахунку стажу від 22.03.2024 ОСОБА_1 враховано страховий стаж 09 років 04 місяці 12 днів, що підтверджується оспореним рішенням № 35 від 29.03.2024.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача необхідного для цього страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 35 від 29.03.2024 про відмову позивачу в призначення пенсії по інвалідності, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.03.2001 та довідок від 19.09.2017 № 1166, від 26.05.2008 № 685, від 05.05.2013 № 698, від 05.05.2013 № 699, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с. 34).

Щодо періодів роботи позивача на території Російської Федерації, то суд вказує на таке.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція № 58), встановлено, що у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.03.2001, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 15.06.1994 по 31.03.2000 працювала в селянській спілці «Колос»; з 01.04.2000 по 06.03.2001 працювала в приватній агрофірмі «Пужниківська»; з 07.03.2001 по 07.05.2003 працювала в Пужниківському відділенні зв`язку на посаді листоноші; з 02.06.2003 по 12.01.2012 працювала в ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» на території Російської Федерації на посаді кухаря за вахтовим методом; з 13.01.2012 по 21.01.2013 працювала в ООО «Стройгазконсалтинг» на території Російської Федерації на посаді кухаря за вахтовим методом; з 23.01.2013 по 28.10.2013 працювала в ООО «Ямалмеханизация» на території Російської Федерації на посаді кухаря за вахтовим методом; з 30.10.2013 працювала в ООО «Ямалмеханизация» на території Російської Федерації на посаді кухаря за вахтовим методом; з 16.01.2017 переведена в Управління життєзабезпечення, відділ громадського харчування в ООО «Ямалмеханизация» на території Російської Федерації на посаді кухаря за вахтовим методом; з 20.09.2017 звільнена за угодою сторін (а.с. 13-16).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2024 у справі № 353/1400/23 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ГУ ПФУ у Вінницькій області: встановлено факт належності ОСОБА_1 правостановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненій 06.03.2001 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 27-30).

Окрім цього, позивач також надала пенсійному органу трудову книжку серії НОМЕР_6 від 23.05.2001, згідно якої позивач прийнята з 23.05.2001 в ООО «Нефтегазгеология» на території Російської Федерації в їдальню на посаду кухаря, а з 15.05.2003 звільнена за власним бажанням (а.с. 126-127).

Судом встановлено, що записи в трудових книжках серії НОМЕР_1 від 06.03.2001 та серії НОМЕР_6 від 23.05.2001 про періоди роботи з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017, вчинені відповідно до вимог Інструкції № 58 та містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Такі записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Російською Федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про міжнародні договори України припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України Про міжнародні договори України припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у місті Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023 року, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим, оскільки є порушенням правої визначеності як складового аспекту принципу верховенства права. Так, працюючи за межами України, за умови чинності в період роботи міжнародних договорів між Україною та Російською Федерацією, особа мала легітимні очікування щодо визнання Україною її трудового стажу та заробітку, здобутого на території Російської Федерації, для пенсійного забезпечення.

Суд також здивований поведінкою позивача, яка полягала в добровільному працевлаштуванні в Російській Федерації, сплаті податків та соціальних внесків в її бюджет, в період, коли вказана Держава, що є загальновідомим фактом, здійснювала збройну агресію проти України, громадянином якої є ОСОБА_1 починаючи з лютого 2014. Однак суд при розгляді та вирішенні цього соціального спору не дає моральної оцінки таким діям позивача.

В контексті вказаного судом враховано, що Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року. Тобто в періоди роботи позивача на території Російської Федерації з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017, Україна не вводила заборон на працевлаштування (в спірному випадку за сферою роботи позивача) її громадян на території Російської Федерації, а також визнавала для пенсійного забезпечення в Україні трудовий стаж та заробіток за вказані періоди роботи, здобуті на території Російської Федерації.

Предметом цього спору є правова оцінка бездіяльності територіального органу пенсійного фонду України щодо незарахування періоду роботи позивача в Російській Федерації до трудового (страхового) стажу, що дає право на пенсію в Україні, в період чинності вказаних міжнародних договорів.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, прийнятого 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закону № 1058), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої та четвертої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 3 Закону № 1788, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту а) частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Подібні за суттю вимоги передбачені й в законодавстві Російської Федерації.

Так, відповідно до абзацу третього статті 3 Федерального закону Про трудові пенсії в Російській Федерації від 17.12.2001 № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Відповідно до статті 22 Федерального закону № 167-Ф3 від 15.12.2001 Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Водночас, в період з 01.01.2010 по 31.12.2011 законодавство Російської Федерації не встановлювало обов`язку роботодавців сплачувати страхові внески та подавати звітність за іноземних громадян, які тимчасово перебували на території Російської федерації, а тому відповідно до пункту 1 статті 7, пп. 15 частини першої статті 9 Федерального закону № 167-Ф3 від 15.12.2001 відсутні підстави для того, щоб органи пенсійного фонду вимагали за цей період підтвердження сплати страхових внесків до пенсійного фонду РФ.

Федеральним законом Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди від 03.12.2011 № 379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону. Статтею 9 цього федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону Російської Федерації № 400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в пенсійний фонд російської федерації.

Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет пенсійного фонду Російської Федерації виник з 01.01.2012.

Отже, як законодавством України так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. При чому, суд звертає увагу на те, що такий обов`язок щодо сплати страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії за іноземних громадян, зокрема й громадян України, саме до пенсійного фонду Російської Федерації виник у страхувальників лише з 01.01.2012.

Щодо відповідальності страхувальників за несплату страхових внесків згідно законодавства України.

Так, згідно з статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача. При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі № 373/2265/16-а.

Суд встановив, що разом із заявами від 10.10.2023 та від 22.03.2024 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_4 надала органу Пенсійного фонду України, окрім трудових книжок, також додатково такі документи про період її роботи на території Російської Федерації:

- довідки ООО «Нефтегазгеология» про заробітну плату з 01.05.2001 по 31.12.2001 (а.с. 85), про заробітну плату з 01.01.2002 по 31.12.2002 (а.с. 86), про заробітну плату з 01.01.2003 по 15.05.2003 (а.с. 87);

- довідку ООО «Ямалмеханизация» від 20.09.2017 № 2006 про заробітну плату за період з 30.10.2013 по 20.09.2017 (а.с. 90); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 12.09.2018 № 242 про заробітну плату за період з 23.01.2013 по 20.09.2017 (а.с. 97); довідку про доходи фізичної особи за 2017 рік за № 5378 від 20.09.2017 (а.с. 106); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 23.03.2015 № 558 про заробітну плату за період з 23.01.2013 по 31.12.2013 (а.с. 107); довідку ООО «Ямалмеханизация» від 23.03.2015 № 559 про заробітну плату за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (а.с. 108);

- особову картку за 2003 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 109); особову картку за 2004 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 110); особову картку за 2005 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 88); особову картку за 2006 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 89); особову картку за 2007 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 91); особову картку за 2008 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 92); особову картку за 2009 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 93); особову картку за 2010 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 94); особову картку за 2011 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 95); особову картку за 2012 рік ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» (а.с. 96); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 34 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 98-101); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 35 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 102-103); довідку АО ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 14.12.2017 № 36 про заробітну плату за період з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 104);

- довідку ООО «Стройгазконсалтинг» від 23.03.2015 № 519 про заробітну плату за період з січня 2012 року по січень 2013 року (а.с. 105);

- уточнюючу довідку ПСО «Уренгойпромгражданстрой» від 05.06.2013 № 698 про період роботи з 02.06.2003 по 12.01.2012 (а.с. 111-112);

- уточнюючу довідку ООО «Нефтегазгеология» від 26.05.2008 № 685 за період з 23.05.2001 по 15.05.2003 (а.с. 114-115);

- уточнюючу довідку ООО «Ямалмеханизация» від 19.09.2017 № 1166 про періоди роботи з 23.01.2013 по 28.10.2013 та з 30.10.2013 по 20.09.2017 (а.с. 120-121); уточнюючу довідку ООО «Стройгазконсалтинг» від 05.06.2013 № 699 за період з 13.01.2012 по 21.01.2013 (а.с. 131-132);

- страхове свідоцтво Російської Федерації № 124-590-395 59 (а.с. 62).

Вищевказані довідки про заробітну плату містять відомості про здійснення відрахувань із заробітної плати страхових внесків. Підстави видачі довідок: особові рахунки, розрахунково-платіжні відомості.

Прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

Проте, ОСОБА_1 окрім трудової книжки, надала пенсійному органу додатково докази нарахування їй заробітної плати за вказані періоди відповідні довідки, що містять інформацію на підставі яких первинних документів вони видані та інформацію щодо відрахування відповідних страхових внесків із заробітної плати.

Жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі таких довідок та достовірності зазначеної в них інформації відповідачі суду не надали.

Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи № 560/3734/22 зазначив:

…95. Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

96. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

97. З огляду на те, що судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів (трудової книжки позивачки тощо) встановлено, що позивачка працювала на ЗАТ Тиротекс з 22 травня 1982 року по 25 серпня 1984 року, їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період її роботи на вказаному підприємстві в період з вересня 1982 року по серпень 1984 року і було здійснено утримання до Фонду соціального страхування Республіки Молдова, то колегія суддів Верховного Суду вважає, що дії і рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду під час розгляду заяви позивачки про призначення пенсії є протиправними.

98. При цьому, судами попередніх інстанцій було обґрунтовано зазначено те, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів щодо недостовірності інформації стосовно стажу роботи позивачки у період з вересня 1982 року по серпень 1984 року на ЗАТ Тиротекс. Крім того, відсутність відповіді від Національної Каси Соціального Страхування Республіки Молдова на поданий відповідачем запит щодо підтвердження позивачки за період вересня 1982 року по серпень 1984 року не є підставою для неврахування спірного страхового стажу при призначенні позивачці пенсії.

99. Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 677/277/17 та від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, про що обґрунтовано було зазначено позивачкою у відзиві….

Отже, відсутність інформації від пенсійного органу Російської Федерації щодо підтвердження страхового стажу позивача за періоди з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017, не є підставою для неврахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, що дає право ОСОБА_1 на призначення йому пенсії по інвалідності.

Так, записи в трудових книжках серії НОМЕР_1 від 06.03.2001 та серії НОМЕР_6 від 23.05.2001 та вказані вище довідки ООО «Нефтегазгеология», ООО «Ямалмеханизация», ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой», ООО «Стройгазконсалтинг» про заробітну плату, надані позивачем, підтверджують факти офіційного працевлаштування ОСОБА_1 та сплати роботодавцем позивача за відповідні періоди роботи податків та обов`язкових платежів згідно законодавства Російської Федерації.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, та виходячи з відсутності мотивів територіального органу пенсійного фонду України у спірному рішенні від 29.03.2024 за № 35 щодо не зарахування періодів роботи позивача з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017 до страхового стажу, суд дійшов висновку щодо неправомірності відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію по інвалідності, вищевказаних періодів її трудової діяльності ООО «Нефтегазгеология», ООО «Ямалмеханизация», ЗАО ПСО «Уренгойпромгражданстрой», ООО «Стройгазконсалтинг» на території Російської Федерації.

Суд переконаний в тому, що в такій соціальній сфері суспільних правовідносин як пенсійне забезпечення, тим паче враховуючи збройну агресію Російської Федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності в Російській Федерації, буде непропорційним обмеження такого права особи через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем страхових внесків до пенсійного фонду Російської Федерації (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, за факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів у трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФ України в Донецькій області за № 35 від 29.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення ГУ ПФ України в Донецькій області за № 35 від 29.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії по інвалідності належить скасувати, як протиправне.

З огляду на встановлені статтею 32 Закону № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії по інвалідності, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досягла 55 років, після зарахування пенсійним органом періодів роботи позивача з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017 до її страхового стажу, такий страховий стаж становитиме не менше 13 років.

Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення їй пенсії по інвалідності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

В спірному випадку із заявою про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу вперше 10.10.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності 11.09.2023.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.

В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач 2 необґрунтовано та без відповідної підстави прийняв рішення № 35 від 29.03.2024, наслідком чого є його скасування.

Водночас суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, який розглядав заяву позивача та прийняв протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії, є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, керуючись статтею 9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії та прийняти рішення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні позову до Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовити.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження понесення судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 24.05.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 37).

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,4 грн. із розрахунку: 605,6+302,8 (605,6/2).

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 35 від 29.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ) від 22.03.2024 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.05.2001 по 15.05.2003, з 02.06.2003 по 12.01.2012, з 13.01.2012 по 21.01.2013, з 23.01.2013 по 28.10.2013, з 30.10.2013 по 20.09.2017, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відмовити в задоволенні решти позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відмовити в позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.