Справа № 420/12261/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12261/24

Головуючий в І інстанції: Бездрабко О.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.04.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Градовського Ю.М.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у виплаті згідно вимог Законів України № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», № 1404- VIII «Про виконавче провадження», заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.04.2019 року по 30.06.2023 року, яка утворилася на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/836/22;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області єдиним платежем на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/836/22 в розмірі 121123,71 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у виплаті згідно вимог Законів України № 4901- VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», № 1404-VIII «Про виконавче провадження», заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.04.2019 року по 30.11.2021 року, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4921/21;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області єдиним платежем на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4921/21 в розмірі 154649,99 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки між сторонами новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення (пов`язаний з невиплатою заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.04.2019 року по 30.11.2021 року, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4921/21, та з 01.04.2019 року по 30.06.2023 року, яка утворилася на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/836/22).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушенні норм процесуального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється апелянтом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року по справі № 200/4921/21, яке набрало законної сили 23.09.2021 року, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, з урахуванням проведених раніше виплат.

Також, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року по справі № 200/836/22, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 розміру відсотка з 83% грошового забезпечення до 70% при перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року виходячи з розміру 83% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року виходячи з розміру 83% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, вже вирішено судовими рішеннями у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22.

У заявленому у даній справі позові ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії ГУПФУ України в Донецькій області щодо відмови у виплаті згідно вимог Законів України № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», № 1404- VIII «Про виконавче провадження», заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.04.2019 року по 30.06.2023 року, яка утворилася на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/836/22, та за період з 01.04.2019 року по 30.11.2021 року, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4921/21, а також стягнути з ГУПФУ України в Донецькій області єдиним платежем заборгованість з пенсійних виплат згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/836/22 в розмірі 121123,71 грн. та згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4921/21 в розмірі 154649,99 грн.

В позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання ГУПФУ України в Донецькій області судових рішень у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм слідує, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

За наведеного правового регулювання, у разі незгоди із бездіяльністю/діями ГУПФУ України в Донецькій області щодо невиконання судових рішень у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22 та невиплати пенсії на підставі цих судових рішень, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання такої бездіяльності/дій протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

Відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі:

- якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

- якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові від 22.03.2018 року у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, оскільки питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року виходячи з розміру 83% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021 року № ФС-93484/09/01/313, вже вирішено судовими рішеннями у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22, а питання щодо належного виконання цих судових рішень відповідачем не може бути розглянуто в окремому судовому провадженні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що в даному випадку між сторонами виник новий спір щодо порядку виплати йому заборгованості з пенсійних виплат, яка утворилась на виконання судових рішень у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на викладене.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими рішеннями у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22 вже зобов`язано пенсійний орган здійснити позивачу відповідні пенсійні виплати.

Разом з цим, позивач вказує на те, що відповідачем у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22 неналежним чином виконуються ці судові рішення, в результаті чого утворилась заборгованість з пенсійних виплат перед позивачем.

Проте, оцінка дій, вчинених відповідачем, на виконання судових рішень у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22, чи бездіяльності відповідача має бути надана у цих справах №№ 200/4921/21, 200/836/22 в порядку судового контролю та питання щодо невиконання судових рішень №№ 200/4921/21, 200/836/22 не може бути розглянуто в окремому судовому провадженні.

З огляду на викладене, оскільки позивач пов`язує порушення своїх прав саме з невиконанням відповідачем судових рішень у справах №№ 200/4921/21, 200/836/22 у частині виплати йому пенсії, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та приходить до висновку, що вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинені на виконання судового рішення, не підлягають розгляду в окремому судовому провадженні, а тому, суд першої інстанції вірно відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 420/6671/18 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у цьому судовому рішенні касаційним судом надавалась оцінка питанню щодо наявності підстав для заміни способу та порядку виконання судового рішення, а не питанню щодо розгляду в окремому судовому провадженні вимог про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинені на виконання судового рішення.

В свою чергу, висновки суду у даній справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, але не виключно, постанови від 30 березня 2021 року у справі № 580/3376/20, від 02 грудня 2021 року у справі № 808/1156/18, від 03 грудня 2021 року у справі № 640/8087/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 540/3413/20, від 17 травня 2023 року у справі № 580/5096/22, від 27 червня 2023 року у справі № 160/18740/22), згідно якої, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

ВС неодноразово зазначав, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення належним чином, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.07.2024 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька