Справа № 320/10745/23
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року № 320/10745/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладене в листі від 27.01.2023 року №2600 0209-8/14762 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в державному комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 01.04.1996 по 19.11.1998 р.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 19.11.1998 по 12.11.2007 р.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в публічному акціонерному товаристві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 12.11.2007 по 13.04.2011;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в відкритому акціонерному товаристві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 13.04.2011 по 31.12.2012р.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 02.01.2013 по 12.10.2021р;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, як для особи що працювала до 1 квітня 2015 року на посаді визначеній у вказаних нормах з урахуванням вимог Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, яким передбачено порядок застосування зазначеної норми.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. До заяви було додано усі документи, які підтверджують його право на пенсію на пільгових умовах, однак рішенням відповідача відмовлено в призначенні пенсії, оскільки він не має необхідного пільгового стажу.

Вважає відмову відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах протиправною та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01.09.1989 по 26.06.1992 здобував освіту у середньому професійно - технічному училищі №21 м. Києва, здобувши кваліфікацію муляр, монтажник залізо-бетонних конструкцій, електрозварник третього розряду, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 виданий 26.06.1992 року з реєстраційним номером 10897.

Позивачем надано до суду трудову книжку НОМЕР_2 від 29.06.1992 з якої вбачається наступне:

З 29.06.1992 по 29.10.1993 позивач працював «СУ-14 треста «Киевгорстрой-4» на посаді каменяра - монтажника 3 (третього) розряду.

З 13.07.1994 по 01.04.1996 працював на посаді швейцара учбового корпусу №3 Державної академії легкої промисловості України.

01.04.1996 року на підставі наказу №18-е від 01.04.1996 прийнятий кріпильником третього розряду на підземних роботах з повним робочим днем під землею на ділянку №1 У Спеціалізоване Управління протизсувних підземних робіт.

20.09.1999 року на підставі наказу №69-о від 20.09.1999 присвоєно 4 розряд кріпильника на підземних роботах.

01.10.1999 переведений кріпильником 4 розряду на підземних роботах з повним робочим днем під землею цієї ж ділянки на підставі наказу№70о від 27.09.1999.

31.12.2012 року на підставі наказу №157-п звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

02.01.2013 на підставі наказу №1-п від 02.01.2013 року прийнятий кріпильником 4-го розряду на підземних роботах з повним робочим днем під землею. Згідно наказу № 35-ОД від 28.02.2013 за результатами атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.

12.10.2021 на підставі наказу №179-П від 12.10.2021 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач 10.01.2023 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою зареєстрованою за № 273 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Обґрунтовував необхідність призначення пенсії за віком на пільгових умовах тим, що на момент звернення мав вік більше 50 років (50 років 8 місяців), загальний стаж роботи 31 рік 05 місяців 14 днів, з них 25 років 6 місяців 12 днів пільгового стажу, а саме працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею на посаді кріпильника, тобто на роботах з важкими умовами праці передбаченими за списком №1, про що надані були як трудова книжка, так і документи визначені законом, в тому обсязі, в якому Позивач об`єктивно міг їх надати, з урахуванням в тому числі звернень до архіву.

Відділом обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 27.01.2023 було повідомлено про відмову в призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до його заяви від 10.01.2023 року №273 до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ГУ від 09.07.2003 року (із змінами внесеними згідно із Законом №2148-У-П від 03.10.2017).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон), який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно ст. 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з абзацом 10 ч. 3, ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено в статті 13 Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року N 1-р/2020 зокрема визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, та вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Визначено, що застосуванню підлягає ст. 13 "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам".

Таким чином, на сьогодні існує колізія, нормативно-правових актів, що мають однакову юридичну силу та по-різному регулюють відносини щодо умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка має тлумачитися на користь дотримання конституційного принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність для особи, яка з 2010 року має очікування стосовно права на призначення пенсій при наявності відповідно стажу роботи у шкідливих і важкими умовами праці, - за списком № 1 із застосуванням норми ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік.

При вирішенні цієї колізії суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Щокін проти України" (заява NN 23759/03 та 37943/06) Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Тобто, суть цього рішення полягала у тому, що якщо відповідні норми законодавства належним чином не узгоджуються між собою та створюють передумови для неоднозначного тлумачення суд повинен застосовувати підхід, який є більш вигідним саме для платника податків, а не для держави.

Крім того, при вирішенні спору суд також враховує висловлену Європейським судом з прав людини в рішеннях, зокрема, від 07.07.2011 у справі "Серков проти України", позицію, згідно якої застосування національного законодавства має відбуватися у найсприятливіший для заявника спосіб у випадку допущення можливості його неоднозначного тлумачення.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Легітимні очікування особи у відносинах з публічною адміністрацією неодноразово були предметом розгляду в Європейському суді з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) (див., напр., його рішення у справах "Федоренко проти України" від 01.06.2006, "Україна-Тюмень проти України" від 22.11.2007, "Рисовський проти України" від 20.10.2011).

Так, у пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51).

Відтак, при розгляді заяви про призначення пенсії, відповідачем мало бути здійснено зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який кореспондується із абз. 4 п. "а" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" так як позивач має страховий стаж за списком № 1, що відповідно надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 N 383 (надалі також - Порядок N 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з п. 10 Порядку N 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та. у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цих норм вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 "Про трудові книжки працівників", заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, слід зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 позивача, останній з 01.04.1996 по 31.12.2012, та з 02.01.2013 по 12.10.2021 працював кріпильником на підземних роботах з повним робочим днем під землею із зазначенням повних назв організації.

Відтак, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи у вищевказані періоди на підприємстві. Наведені записи трудової книжки про роботу за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на посаді кріпильником на підземних роботах під землею, що дає право на пільгову пенсію.

Крім того, даний факт також підтверджується наданими позивачем:

-довідкою від 01.04.1996 №8 виданою ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», оскільки діяльність зазначеного підприємства припинена відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

-довідка №8/1 від 21.01.2014, про перейменування організації в якій Позивач працював з 01.04.1996 з назви Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт на ДКП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на підставі рішення №239 від 24.07.1995, в подальшому змінено назву на КП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на підставі рішення №2275 від 19.11.1998, в подальшому змінено назву на ВАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на підставі рішення №371 від 12.11.2007, в подальшому на підставі наказу №36-Д від 13.04.2011 змінено назву на ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», що вказує, що Позивач весь час з 01.04.1996 року працював фактично на одному ж підприємстві, яке в різні періоди мало різні назви;

-архівна довідка 11-13/654 від 14.06.2022, відповідно до інформації, як міститься в ній, підтверджено інформацію відображену в трудовій книжці НОМЕР_2 виданої на ім`я Позивача;

-архівна довідка 11-13/1005 від 26.12.2022, відповідно до інформації, як міститься в ній, підтверджено інформацію відображену в трудовій книжці НОМЕР_2 виданої на ім`я Позивача;

-довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.01.2014 №8 видана Позивачу ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», відповідно до якої Позивач працював повний робочий день в ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» в період з 01.04.1996 року (нак.№18-О від 01.04.1996) по 31.12.2012 року (нак. №157-П від 29.12.2012), та виконував роботи з повним робочим днем під землею по експлуатації гідротехнічних споруд за професією кріпильник, що передбачена Списком №1 розділ І підрозділ 2 поз.1.2а КП 7111 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2013 року. У вказаній довідці також зазначені відомості про факт проведення атестації робочого місця Позивача за весь період роботи останнього на підприємстві із зазначенням номерів наказів та їх дат;

-архівна довідка №11-13/790 від 29.08.2022, яка була видана Позивачу Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, якою повідомлено Позивачу, що . Печерська районна у м. Києві державна адміністрація надає архівні довідки про підтвердження трудового стажу Позивача, в тому числі надано Протокол №1 Постійно діючої атестаційної комісії Спецуправління протизсувних підземних робіт від 10.06.1994, наказ від 13.06.1994 №39 «Про результати атестації робочих місць» та карти умов праці кріпильника дослідження 1994 року, протокол №1 постійно - діючої комісії «СУППР» від 18.05.1999, наказ від 20.05.1999 №1 «Про результати атестації робочих місць» та карти умов праці кріпильника дослідження 1999 року, протокол №2 Атестаційної комісії Спецуправління протизсувних підземних робіт від 29.06.2004, наказу від 30.06.2004 №41а «Про затвердження результатів атестації робочих місць», протокол №1 Постійно - діючої комісії ВАТ «СУППР» від 25.03.2009 та карти умов праці кріпильника дослідження 2009 року за документами, які зберігаються в архівному відділі Печерської РДА (фонд №2035 Публічне акціонерне товариство «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»);

-Наказ №39 від 13.06.1994 року по результатам атестації робочих місць та протокол №1 від 10.06.1994 яким підтверджується право працівників за спеціальністю кріпильника на пільгову пенсію передбачену списком №1;

-Наказ №21 від 20.05.1999 про результати атестації робочих місць, відповідно до якого по результатах атестації робочих місць право на пільгову пенсію кріпильника по Списку №1 підтверджено та протокол №1 постійно діючої комісії СУППР від 18.05.1999 до нього;

-Наказ №41а від 30.06.2004 року про затвердження результатів атестації, відповідно до якого підтверджено право працівників, в тому числі кріпильника на пільгову пенсію по віку за умовами праці по Списку №1, та протокол до нього Атестаційної комісії Спецуправління протизсувних підземних робіт від 29.06.2004;

-Наказ №35 від 25.03.2009 року про затвердження результатів атестації, відповідно до якого підтверджено право працівників, в тому числі кріпильника на пільгову пенсію по віку за умовами праці по Списку №1, та протокол до нього постійно - діючої атестаційної комісії ВАТ «СУППР» №1 від 29.06.2004;

-Наказ №1-П від 02.01.2013 року про прийняття на постійну роботу в тому числі Позивача на постійну роботу з 02.01.2013 року до дільниці №1 кріпильником 4-го розряду на підземних роботах з повним робочим днем під землею;

-Наказ №35-ОД від 28.02.2013 року про результати атестації робочих місць за умовами праці, та доданий до нього перелік робочих місць, професій та посад робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення, із зазначенням посади кріпильника на підставі Списку №1;

- Наказ №16-ОД від 28.02.2018 про результати атестації робочих місць за умовами праці, та протокол №1 до нього від 28.02.2018 про засідання атестаційної комісії КП «СУППР», згідно якого встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення кріпильнику за Списком №1, та перелік до наказу, згідно якого посада кріпильника дає право на пільгове забезпечення на підставі Списку №1;

-Довідка №6 від 17.06.2022 видана Позивачу Комунальним підприємством «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з інформацією про те, що позивач працював повний робочий день в Комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» за період з 02.01.2013 (наказ №1-П від 02.01.2013) по 12.10.2021 року виконував підземні роботи по експлуатації гідротехнічних споруд за професією кріпильник, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 2 код КП7111 підстава Постанова КМУ №461 від 24.06.2016 року.

Однак, відповідач всупереч зазначеним вимогам Закону протиправно не зарахував періоди роботи позивачки, необхідні для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, посилаючись у своєму листі від 27.01.2023 №2600-0209-8/14762, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості про наявність необхідного страхового стражу та відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а також відсутні уточнюючі довідки підприємств.

Водночас, вказані вище записи у трудовій книжці засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, під час роботи по професіям, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, застосовуються постанова Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36, від 24.06.2016 року №461.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди, зараховані до переліку посад з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та Списком №2 затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36 та від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Таким чином, умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, та документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути, зокрема, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-183а13 та від 25.11.2014 у справі №21-519а14..

На підтвердження проведення атестації робочих місць за умовами праці і відповідності нормативним актам про охорону праці та правильності віднесення до категорії із небезпечними і важкими умовами праці у ДКП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» позивачу надано накази №39 від 13.06.1994, №21 від 20.05.1999, №41а від 30.06.2004, №35 від 25.03.2009, №35-ОД від 28.02.2013, №16-ОД від 28.02.2018 про результати атестації робочих місць.

У той же час, суд наголошує, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Крім того, Законом України „Про пенсійне забезпечення" передбачено призначення пенсій за віком на пільгових умовах при додержанні певних вимог, зокрема, особам, зайнятим на роботах із шкідливими i важкими умовами праці, призначаються пільгові пенсії за списками № 1 та № 2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що позивачка має право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки її страховий стаж є достатнім для цього.

Таким чином, за наявності у позивачки права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладена у листів від 27.01.2023 №2600-0209-8/14762 є протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пільгову пенсію, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах є обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладене в листі від 27.01.2023 року №2600 0209-8/14762 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в державному комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 01.04.1996 по 19.11.1998 р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 19.11.1998 по 12.11.2007 р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в публічному акціонерному товаристві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 12.11.2007 по 13.04.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в відкритому акціонерному товаристві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 13.04.2011 по 31.12.2012р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді кріпильника в комунальному підприємстві «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» з 02.01.2013 по 12.10.2021р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, як для особи що працювала до 1 квітня 2015 року на посаді визначеній у вказаних нормах з урахуванням вимог Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, яким передбачено порядок застосування зазначеної норми.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.