Справа № 160/10171/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
18.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних сил України (далі - відповідач) в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльністю - не надання військовою частиною НОМЕР_1 ст.солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 відповідей по суті звернень від 26.10.2023р., 12.02.2024 року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП №227МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати старшому солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 26.10.2023р., 12.02.2024 року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- визнати протиправною бездіяльністю - не надання Генеральним штабом Збройних Сил України ст.солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 26.10.2023р., 12.02.2024року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП №227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України надати старшому солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 26.10.2023р., 12.02.2024року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на колективні звернення від 23.10.2023р. та від 12.02.2024р. відповідачами не були надані обґрунтовані відповіді у жоден із можливих способів. Позивач вважає, що їй було протиправно не надано відповіді на звернення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року позовна заява була залишена без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки.
24.04.2024 р. позивач надав суду уточнену позовну заяву, як було запропоновано позивачу в ухвалі від 23.04.2024 р., в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльністю - не надання військовою частиною НОМЕР_1 ст.солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 відповідей по суті звернень від 23.10.2023р., 12.02.2024 року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати старшому солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 23.10.2023р., 12.02.2024року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- визнати протиправною бездіяльністю - не надання Генеральним штабом Збройних Сил України ст.солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 23.10.2023р., 12.02.2024року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України надати старшому солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді по суті звернень від 23.10.2023р., 12.02.2024року - про дату і підстави переміщення майора ОСОБА_3 із ВП № 227 МО до Збройних Сил України та призначення його на керівну посаду у в/ч НОМЕР_2 .
Відтак, вимоги, викладені в ухвалі від 23.04.2024 р. про залишення позовної заяви без руху, виконані позивачем.
29.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивача було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 13.05.2024 року відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення стосовно позивача.
07.05.2024 від представника позивача надійшла заява про самостійне усунення недоліків з додатками, на підтвердження повноважень представника позивача у справі, що не були долучені до позову з технічних підстав.
15.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якому представник позивача виклав незгоду з наведеними у відзиві запереченнями, з посиланням на невиконання відповідачем як суб`єктом владних повноважень обов`язку передбаченого ч.2 ст.77 КАС України.
20.05.2024 від Генерального штабу ЗС України надійшли заперечення на відповідь на відзив.
30.05.2024р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача.
03.07.2024 від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що командиром військової частини НОМЕР_1 було надано відповідь від 11.11.2023 № 3/5616 в частині що стосується питання поставленого у запиті від 23.10.2023, заявникам було надано відповідь, що з приводу надходження від РУ СТрО «Схід» до Генерального штабу Збройних Сил України даних про видачу, реєстрацію наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 27 від 17.04.2022 даних у військової частини НОМЕР_1 немає. Отже, саме по суті запиту і було надано відповідь заявників повідомлено, що військова частина НОМЕР_1 не має інформації про те чи надходили від РУ СТрО «Схід» до Генерального штабу Збройних Сил України дані про видачу, реєстрацію наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 17.04.2022р. Запит громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 від 12.02.2024 взагалі не містить прохальної частини щодо надання якоїсь інформації. Містить лише повідомлення про ненадання їм інформації за запитом від 23.10.2023, при цьому питання що стосується наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 вже викладається в іншому викладі. Але, оскільки у зверненні від 12.02.2024 відсутня прохальна частина звернення, а на звернення від 23.10.2023 військова частина НОМЕР_1 вже надала відповідь, звернення від 12.02.2024 було прийняте до уваги.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2022 року відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, зараховано в списки частини та призначено до 232 окремого Батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 Окремої бригади Територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_1 відповідно до витягу із наказу № 64 командира військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.04.2022 №27 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 , провідного інженера групи контролю якості 227 військового представництва Міністерства оборони України. Старшому лейтенанту ОСОБА_8 наказано повернутись до виконання службових обов`язків заступника командира військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.09.2022 №207, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами) у зв`язку з відсутністю військовослужбовців понад десять діб, з метою доукомплектування посад у військовій частині та якісного використання кадрового потенціалу рядового та сержантського складу увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , 2001 р.н., бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_4 .
ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 звернулись до начальника Генерального штабу Збройних сил України з запитом від 23.10.2023 року, в якому просили надати інформацію, чи надходили від РУ СТрО «Схід» дані про видачу, реєстрацію наказу №27 від 17.04.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 про призначення провідного інженера ВП №227 МО майора Акуліча на посаду т.в.о командира в/ч НОМЕР_2 .
У зверненні заявники просили також роз`яснити, які саме посадові особи в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_1 мають нести відповідальність за невидачу їм військових квитків в період з 01.03.2022 року по 04.06.2022 року, а також по сьогодні, відповідальність за не розгляд їх рапортів про переміщення з в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_5 та за їх переслідування, як свідків розвантаження у квітні 2022 року більше ніж 300 автоматів та гранатометів, щодо яких в Генштаб СТрО подано відомості про списання через втрату в бою.
Листом від 11.11.2023 р. №3/5616 військова частини НОМЕР_1 , на колективне звернення від 23.10.2023р. громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , яке надійшло з Командування сил територіальної оборони Збройних Сил України, повідомило заявників про наступне:
1. з приводу надходження від РУ СТрО «Схід» до Генерального штабу Збройних Сил України даних про видачу, реєстрацію наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 27 від 17.04.2022р. у військової частини НОМЕР_1 дана інформація відсутня;
2. з приводу невидачі військових квитків обов`язку щодо оформлення військового квитка військовослужбовцю військовою частиною законодавство України не містить;
3. з приводу не розгляду рапортів на переміщення з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_5 подання клопотань вищому командуванню про переміщення військовослужбовця, який не перебуває в частині, самовільно залишивши її, за рапортом який направлений поштовим зв`язком, без письмового погодження та рекомендації безпосереднього командира не передбачено законодавством України;
4. з приводу переслідування, як свідків розвантаження у квітні 2022 року більше ніж 200 автоматів та гранатометів, щодо яких подано відомості про списання через втрату у бою звернення не містить достатньої для перевірки інформації та доказів щоб доводили переслідування посадовими особами військової частини. Також зазначено, що оскільки заявники перебувають без поважних причин поза межами військової частини, з приводу переслідування в кожному окремому випадку слід звертатися до правоохоронних органів.
12.02.2024р. ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 звернулися до начальнику Генерального штабу ЗСУ генерал-майору ОСОБА_10 із заявою в якій зазначили, що до цього часу командувачем Сил ТРО не було розглянуто їх звернення від 23.10.2023р. та відповіді по суті РУ СТрО «Схід» також не надходило. Заявники також повторно наголосили про те, що з 01.03.2022 року їм не видано військових квитків із відповідними відмітками про зарахування до списків особового складу, командиром в/ч НОМЕР_2 майором ОСОБА_3 , вищестоящим командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_11 , командиром в/ч НОМЕР_6 (РУ СТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») не розглянуто рапортів про переміщення до НОМЕР_5 (57 ОМБр). До сьогодні командування в/ч НОМЕР_1 продовжує стверджувати, що командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_11 офіційно видавався наказ №27 від 17.04.2022 року про призначення майора ОСОБА_3 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку з яким він став нашим командиром, чиї накази ми повинні були виконувати. Самостійно вдалося отримати відомості про відсутність реєстрації цього наказу в «Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_1 », акт приймання передачі посади за підписами перебуваючого станом на 17.04.2022 року на посаді ТВО командира в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_8 , підписом майора ОСОБА_3 , підписом представника старшого командира в/ч НОМЕР_1 , ані про реєстрацію наказу командира в/ч НОМЕР_2 мара ОСОБА_3 від 17.04.2022 року про свій вступ на посаду, як це передбачено ст.ст.61, 62 СВС і п.п. 2.9.1.10, 2.9.1.21 Інструкції №124 МО України.
Також в заяві зазначено, що в період з 01.03.2022р. по 04.06.2022р. майором ОСОБА_3 в статусі командира в/ч НОМЕР_2 видавались та підписувались накази, спрямовані на переслідування і фізичне знищення як свідків вчиненої ним крадіжки значної кількості зброї, зокрема заявників посилали на перший рубіж оборони в/ч НОМЕР_2 із господарськими лопатами без зброї, яку попередньо від дав наказу вилучити.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, позивач звернулась до суду із цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» закріплено право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).
Відповідно до статті 20 Закону № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно зі статтею 21 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VІ від 13.01.2011 року публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно до частини 2 статті 6 Закону України, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Згідно до частин 1, 2 статті 13 вказаного Закону України розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Відповідно до частин 1-4 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 14 Закону України розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно до частин 1, 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач, зокрема, має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Як зазначалось вище, матеріали справи містять лист командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2023р. №3/5616 на колективне звернення від 23.10.2023р. ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , з відповідями на поставлені у зверненні питання.
Також, суд зазначає, що колективне звернення від 12.02.2024р. від ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , спрямований лише начальнику Генерального штабу ЗСУ генерал-майору ОСОБА_12 та не містить прохальної частини щодо надання інформації.
Отже, наведене виключає обставини бездіяльності відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 03.06.2024 року по 28.06.2024 року у відпустці, текст рішення суду складений - 05.07.2024 року.
Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець