Справа № 400/556/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 р. справа № 400/556/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення позивачці пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 24.10.23 р. позивачці пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки в неї не має необхідної календарної вислуги 25 років. Позивачка зазначила, що її пільговий стаж складає 30 років 3 місяці 4 дні, що є достатньою підставою для призначення пенсії за вислугу років.

Від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки згідно витягу з наказу Державної установи Миколаївській слідчий ізолятор Міністерства юстиції України № 84/ос-22 від 23.05.22 р. позивачку звільнено зі служби з 24.05.22 р., вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 22 роки 8 місяців 11 днів. Таким чином, у позивачки відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки на день звільнення зі служби 24.05.22 р. позивачка не має необхідної календарної вислуги 25 років, встановленої пунктом а частини першої статті 12 Закону № 2262, а тому рішенням Головного управління від 05.12.23 р. № 57/06-3-07 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивачка проходила службу в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Наказом від 23.05.22 р. № 84-ОС/22 державної установи Миколаївський слідчий ізолятор позивачку звільнено зі служби на підставі вимог ч. 5 ст. 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, ст. 77 Закону України Про національну поліцію України, пп. 15 п. 9 положення про державну установу Миколаївський слідчий ізолятор (за власним бажанням).

Згідно з вищезазначеним наказом, вислуга років на день звільнення позивачки у календарному обчисленні складає 22 роки 8 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні 30 років 3 місяці 4 дні.

24.10.23 р. позивачка звернулась через державну установу «Миколаївський слідчий ізолятор» щодо призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». До відповідача пакет документів надійшов 28.11.23 р.

Листом від 21.12.23 р. відповідач надіслав позивачці рішення від 05.12.23 р. № 57/06-3-07р. відповідно до якого відповідач відмовив позивачці у призначенні їй пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби в органах з питань кримінальних покарань в неї не має необхідної календарної вислуги 25 років.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою відповідача позивачка звернулась до суду з даним позовом.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України № 2262-ХІІ.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах прикордонної служби, визначає Закон № 2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2262-XII затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (Порядок № 393).

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 Постанови № 393 (в редакції до 19 лютого 2022 р.) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, один місяць служби за сорок днів:

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби;

Водночас редакцію пункту 3 Постанови № 393 було змінено постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.22 р. № 119, яка набрала чинності 19.02.22 р. Вказаною постановою також змінено і назву Порядку № 393.

Порівнюючи попередню назву постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та назву в редакції після 19.2.22 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», суд доходить висновку, що змінами уточнено предмет регулювання Порядку, а саме застосування його для обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, тобто мають 25 років календарної вислуги.

Відповідно до абзаців 1 і 3 пункту 1 Порядку № 393 в редакції, чинній на час звільнення позивачки (травень 2022 р.), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

На підставі пункту 2-1 Порядку № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Згідно підпунктом «г» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема:

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачка звільнилась зі служби з 24.05.22 р., тобто для обрахування вислуги років, необхідної позивачеві для призначення пенсії, слід керуватися Порядком № 393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.22 р. № 119.

Також судом встановлено, що станом на дату звільнення з служби позивачка має 22 роки 8 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні 30 років 3 місяці 4 дні.

Таким чином, на час звільнення позивачки з 24.05.22 р. редакція підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про відсутність у позивачки календарної вислуги для призначення пенсії за статтею 12 Закону № 2262-ХІІ.

За наведеного, відмова відповідача зарахувати позивачці пільгову вислугу років до календарної, викладена у рішенні від 05.12.23 р. № 57/06-3-07р., є правомірною.

Аналогічну правову позицію щодо застосування Порядку № 393 (в редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.22 р. № 119) висловив Верховний Суд у постановах від 31.01.24 р. у справі № 120/7300/22, від 15.01.24 р. у справі № 240/22910/22, від 31.08.23 р. у справі № 200/4951/22 під час розгляду подібних правовідносин.

Суд зауважує, що є помилковим посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 14.04.21 р. у справі № 480/4241/18, оскільки висновок у зазначеній постанові не є релевантним відносно спірних правовідносин, адже висновок був сформований до внесення змін до Порядку № 393 в лютому 2022 р.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз