Справа № 280/7273/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7273/23
Суддя І інстанції - Прасов О.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №280/7273/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно з яким просить:

- визнати рішення ІНФОРМАЦІЯ_4, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2023 за №10/д (пункт 25) протиправним та скасувати його;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата ОСОБА_2 та прийняти нове рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_4, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата, оскільки вона не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2022 року встановлено лише факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, а тому не встановлено факт перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 .

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, у витязі з Протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2023 за №10/д зазначено: «… Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022р. №168: 25. ОСОБА_1 , яку відповідно до рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 21.12.2022 по справі №337/3951/22 визнано такою, що спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в період часу з 2012 року по 07.09.2022 року. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 14.11.2022 та листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.05.2023 №321/КЦ/3265 і на цю дату визначається право осіб на одержання одноразової грошової допомоги. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно да наданих документів заявниця не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. Згаданим судовим рішенням задоволено заяву про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги. …» (а.с.8).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в подальшому - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 41 Закону № 2232-XII визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (в подальшому- Закон № 2011-XII, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону № 2011-XII встановлено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця та на час виникнення спірних правовідносин), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Так, в подальшому у статтю 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» внесено зміни та її зміст викладено в наступній редакції: «У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу, відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 21.12.2022 по справі №337/3951/22 ОСОБА_1 визнано такою, що спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в період часу з 2012 року по 07.09.2022 року, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апелянта, що позивачка не є особою, яку віднесено до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначених статтею 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця ОСОБА_2 та на час виникнення спірних правовідносин).

Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення, оформлене протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2023 за №10/д, в частині повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю чоловіка позивача, що передбачена пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", є протиправним, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

В свою чергу, витягом з протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 18/с від 30.06.2023, комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про повернення документів позивача на доопрацювання, у зв`язку із відсутністю документів (рішення суду), яким встановлено факт перебування позивачки на утриманні загиблого, а не рішення про відмову в призначенні такої допомоги.

Тобто, в оскаржуваному рішенні відповідачем не надавалась оцінка всіх наданих йому документів, а лише встановлена відсутність необхідного, на його думку, рішення суду про встановлення факту перебування позивачки на утримані загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За таких обставин, належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.

Інші доводи та аргументи сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №280/7273/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун