Справа № 420/29193/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29193/23

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 27.03.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (далі відповідач), в якому просило, зокрема, визнати протиправним і скасувати рішення Одеської митниці №UA500500/2023/000636/1 від 03.10.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001268 від 03.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що оскільки позивач надав відповідачу достатній перелік документів, які в своїй сукупності спростовують сумніви відповідача у достовірності наданої позивачем інформації, у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування вартості товару, а відтак рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 44332613.

27.07.2023 року між фірмою «AE Solar CO., Ltd» (КНР) (як продавцем) та ТОВ «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ» (як покупцем) було укладено контракт купівлі-продажу товарів №23072382 (далі Контракт), за п.1 якого продавець зобов`язується продати товар монокристалічний сонячний модуль (модель AE550MD-144 30mm frame thickness) у кількості 720 шт., загальною вартістю 66132,00 дол. США.

Згідно п.2 Контракту умовами оплати зазначено наступне: 30% передоплата, строки доставки до 10 днів після отримання оплати; товари будуть доставлені на територію України в термін до 180 днів; умови доставки FOB Shanghai, термін сплати за товар до 29.07.2023 року.

Відповідно до п.3 Контракту обов`язковими супровідними документами є рахунок та пакувальний лист.

За п.4 Контракту зазначено, що товару постачається у морській упаковці: кожен модуль повинен містити штрих-код або серійний номер і етикетку на зворотньому боці. Крім того, серійний номер (штрих-код) модулів повинен бути вказаний на зовнішній стороні кожної коробки.

Згідно п.5 Контракту страхування організовує та сплачує покупець.

На виконання умов Контракту №23072382, фірмою «AE Solar CO., Ltd» (КНР) було складено та направлено до позивача інвойс за №AES від 27.07.2023 року на вищевказаний товар у кількості 720 шт. загальною вартістю 66132,00 дол. США.

На виконання вимог п.2 Контракту, зокрема, підтвердження факту передоплати у розмірі 30% вищевказаного товару за інвойсом №AES від 27.07.2023 року, декларантом було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №15 від 28.07.2023 року у розмірі 19 839,60 дол. США, а на підтвердження факту оплати решти 70% вищевказаного товару за інвойсом №AES від 27.07.2023 року було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №16 від 11.08.2023 року у розмірі 46292,40 дол. США.

Також фірмою «AE Solar CO., Ltd» (КНР), на виконання вимог п.3 Контракту було складено пакувальний лист на поставки згідно інвойсу №AES від 27.07.2023 року.

На виконання умов зазначеного контракту, враховуючи вищевказані обставини, 03.10.2023 року було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ» товар монокристалічний сонячний модуль.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 03.10.2023 року представник позивача подав до Одеської митниці митну декларацію №23UА02U0, у якій в графі 42 митної декларації позивач зазначив, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 66132,00 доларів США.

При цьому представником позивача разом із митною декларацією загалом було надано наступні документи:

- пакувальний лист від 23.07.2023 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №AES від 27.07.2023 року;

- домашній коносамент №SLL202308031 від 12.08.2023 року;

- автотранспортна накладна №2509/2 від 25.09.2023 року;

- декларація про походження товару №AES від 27.07.2023 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №15 від 28.07.2023 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №16 від 11.08.2023 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2037 від 27.09.2023 року;

- прейскурант (прал-лист) виробника товару від 05.07.2023 року;

- висновок про вартісні характеристика товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №0618-inf від 29.09.2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №23072382 від 27.07.2023 року;

- договір про надання послуг митного брокера №0401 від 18.01.2023 року;

- договір (контракт) про перевезення №156/05-23 від 11.05.2023 року;

- копія митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 року.

Разом з тим, час здійснення Одеською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕРАЦІЯ ЕНЕРДЖІ», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №23UА02U0 від 02.10.2023 року, контролюючим органом було зазначено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або зарість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4 зовнішньоекономічного договору від 27.07.2023 року №23072382 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містять дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) 27.07.2023 року №23072382 передбачено 100% передоплату до 29.07.2023 року, до митного оформлення надано платіжний документ від 11.08.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи.

03.10.2023 року декларантом в рамках консультації із митним органом по митній декларації №23UА02U0 від 02.10.2023 року було надано додаткові пояснення та повідомлено, що додаткові документи надаватись не будуть.

Враховуючи зазначене, 03.10.2023 року Одеською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000636/1, в якому зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор» відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 6,1721 дол. США за кг/нетто (митна декларація №UА500500/2023/002985 від 31.01.2023 року), аніж заявлено декларантом 3,6796 дол. США за кг/нетто. Додатково у рішення митним органом зазначено, що товариством не надані усіх документів, згідно з переліком у ч.2 ст.53 МК України, а тому розбіжності у заявленій митній вартості товару не спростовано.

Також відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001268 від 03.10.2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, зокрема, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000636/1 від 03.10.2023 року.

В даному випадку, з вказаного рішення вбачається, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. За результатами розгляду митну вартість визначено за резервним методом.

При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом встановлено, що: 1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або зарість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4 зовнішньоекономічного договору від 27.07.2023 року №23072382 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містять дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд зауважує, що згідно п.2 Контракту умовами доставки зазначено FOB Shanghai.

Відповідно до п.3 Контракту обов`язковими супровідними документами є рахунок та пакувальний лист.

За п.4 Контракту зазначено, що товару постачається у морській упаковці: кожен модуль повинен містити штрих-код або серійний номер і етикетку на зворотньому боці. Крім того, серійний номер (штрих-код) модулів повинен бути вказаний на зовнішній стороні кожної коробки.

Відповідно до правил «Інкотермс 2010» за умов FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Крім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, в даному випадку, вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 і від 18.12.2019 року у справі №160/8775/18.

Щодо посилань відповідача на те, що за п.2 Контракту №23072382 від 27.07.2023 року передбачено 100% передоплату до 29.07.2023 року, а до митного оформлення надано платіжний документ від 11.08.2023 року.

Згідно п.2 Контракту умовами оплати зазначено наступне: 30% передоплата, строки доставки до 10 днів після отримання оплати; термін сплати за товар до 29.07.2023 року, з огляду на що, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги твердження відповідача, що за умовами Контракту №23072382 передбачено саме повну оплату за товар до 29.07.2023 року.

Більш того, декларантом для митного оформлення на підтвердження факту передоплати у розмірі 30% від ціни вищевказаного товару за інвойсом №AES від 27.07.2023 року було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №15 від 28.07.2023 року у розмірі 19839,60 дол. США (тобто до 29.07.2023 року, як було зазначено приписами п.2 Контракту), а на підтвердження факту оплати решти 70% від ціни за вищевказаний товар було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №16 від 11.08.2023 року у розмірі 46292,40 дол. США.

Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000636/1 від 03.10.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001268 від 03.10.2023 року є необґрунтованими, а тому протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька