Справа № 420/5658/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5658/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення та інших виплат,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо:

не врахування до вислуги років в Збройних Силах України попереднього місця служби Позивача 5 (п ять) років 8 (вісім) місяців та 29 (двадцять дев`ять) днів в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця»» УМВС України у Вінницькій області під час безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань;

не виплати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.) із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р., №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити такі дії по відношенню до ОСОБА_1 :

врахувати до вислуги років в Збройних Силах України, строк служби ОСОБА_1 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців та 29 (двадцять дев`ять) днів в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця» УМВС України у Вінницькій області під час безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань;

нарахувати та виплатити відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.) із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р.. на відповідний тарифний коефіцієнт;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 :

щомісячного грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р., грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р., з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18 із застосуванням з 02.02.2023 р., показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 :

щомісячного грошового забезпечення відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р., у справі № 826/6453/18) за період з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р., із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що протягом 2023 року при розрахунку розміру його грошового забезпечення посадовий оклад та оклад за військовим званням та, відповідно, додаткові види грошового забезпечення та премія були обчисленні шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 були скасовані внесені зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови КМУ №704 та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу можуть визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У зв`язку з викладеним та вказавши, що з 29.01.2020 грошове забезпечення позивача, яке нараховувалося та виплачувалося на підставі Постанови КМУ №704, має бути перераховане в сторону збільшення шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023, а не на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018. Також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.), грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік повинні бути перераховані із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт.

Крім того, позивач наголошує на неправомірності неврахування відповідачем у розрахунку вислуги років (2 роки 8 місяців 1 день) служби в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця» УМВС України у Вінницькій області (5 років 8 місяців 29 днів).

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 08.03.2024 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.04.2024 р.

02.04.2024 року за вхід.№ЕС/13630/24 надійшов відзив на позов, в якому наголошено на відсутності правових підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.), грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, оскільки виданим пізніше нормативно-правовим актом (Постановою №103) того ж самого органу (Кабінету Міністрів України), що прийняв первісну Постанову №704, уточнено механізм обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Відповідач також стверджує про відсутність порушення права позивача в частині незарахування до вислуги років проходження військової служби в органах міліції, так як позивачем не було надано до військової частини НОМЕР_1 документів, які б свідчили про наявність такої служби.

Крім того, відповідач наголошує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не виплачена через відсутність звернення позивача до командира військової частини з рапортом, відповідно до Порядку №260.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії матеріалів, які містять:

інформацію щодо визначення тарифного коефіцієнту для обрахування грошового забезпечення ОСОБА_1 при звільненні;

інформацію щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.02.2023 по 17.11.2023р.р., грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р. та показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосований для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

розрахунки та пояснення про здійснення при звільненні ОСОБА_1 нарахування всіх виплат, в тому числі, інформацію щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 р., грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2023 р. та за 2022 р., одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби;

інформацію щодо вислуги років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби у в/ч НОМЕР_1 , із зазначенням основних та додаткових складових.

Зупинено провадження по справі до отримання доказів.

16.04.2024 року за вхід.№14869/24 надійшли письмові пояснення позивача, в яких він зазначає про наявність численних рішень судів, зокрема, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду та Верховного Суду, правова позиція яких свідчить про правомірність вимог позивача.

23.04.2024 року за вхід.№15719/24 надійшло клопотання позивача про залучення до матеріалів справи та врахування про розгляді справи листа Департаменту персоналу МВС України від 19.03.2024 р. №8166/22-2024.

28.05.2024 року від військової частини НОМЕР_1 надійшли документи на виконання ухвали суду (вхід.№20788/24).

Ухвалою суду від 11.06.2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, провадження справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляду справи по суті на 24.06.2024 року.

24.06.2024 року розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2023 року №316 молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби з 17.11.2023 року та виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення.

Згідно наказу щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана.

Грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік виплачена.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не виплачена.

Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою від 14.02.2024 року про виплату грошового забезпечення, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.), грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповіді на заяву не отримано.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У силу абзацу третього пункту 14 цієї статті, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

У силу підпункту 3 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).

Пунктами 1, 2, 6 розділу ХХІІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 7 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги /пункт 9 розділу XXIV Порядку №260/.

У силу абзацу першого пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення /пункт 5 Порядку №260/.

Висновки суду

У цій справі спір стосується наявності підстав для перерахунку розміру грошового забезпечення позивача за період з 02.02.2023 по 17.11.2023 з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови №704.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вирішує цю справу з урахуванням актуальної правової позиції Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21, спірні відносини у якій є подібними цьому спору, зазначив, що постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 постанови №103).

Постанова №103 набула чинності 24.02.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, що до того ж залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 23.05.2023 у справі №380/22021/21, від 27.07.2023 у справі №420/14418/22.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з постановою №704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 17.11.2023 відповідач проводив без урахування зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня відповідного календарного року на підставі Закону про Державний бюджет.

Відповідач наведені обставини підтвердив листом №182/5959 від 20.05.2024 року, який надійшов на адресу суду 28.05.2024 року за вхід.№20788/24.

Водночас суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 внесені зміни до пункту 4 постанови №704 шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Зазначені зміни набули чинності з 20.05.2023.

Вказані зміни впливають на спірні правовідносини, оскільки позивач був звільнений з військової служби з 17.11.2023, тобто після набуття зазначених вище змін.

За викладених обставин, суд вважає, що за період з 02.02.2023 по 19.05.2023 обчислення грошового забезпечення позивача помилково здійснено зі застосуванням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 - 1762,00 грн, тоді як такий розмір мав визначатись станом на 1 січня календарного року (у 2023 році - 2684,00 грн).

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що позивач у спірний період проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Отож, порушене право позивача у спірних відносинах на підставі частини другої статті 9 КАС України належить захистити шляхом визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року, зобов`язавши Військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 02.02.2023 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його видів, а також премії) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови №704, та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Також суд зауважує, що підлягає перерахунку та виплаті матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.), грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством на 2022 та 2023 рік.

Вказані вимоги, в силу статті 4 КАС України, є похідними та підлягають задоволенню у разі задоволення основної позовної вимоги.

Щодо зарахування до вислуги років періодів служби в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення

Відповідно до пункту 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, перед звільненням військовослужбовців уточняються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначений Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 19.05.2009 за №438/16454 (із змінами) (далі - Інструкція про організацію виконання) та Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.06.2014 за № 611/25388 (далі - Інструкція з організації обліку).

Відповідно до пункту 12.6. розділу XII Інструкції про організацію виконання, посадова особа, у підпорядкуванні якої є військовослужбовці, які виявили бажання звільнитись чи підлягають звільненню з військової служби, не пізніше ніж за чотири місяці до досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту, зобов`язана здійснити заходи, зокрема, щодо розрахунку вислуги років військове і служби військовослужбовців.

Також, пунктом 12.9. розділу ХІІ зазначеної вище Інструкції, встановлено, що документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до кадрового органу, підпорядкованого посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби.

Кадровий орган, відповідно до пункту 3.15. глави 3 розділу II Інструкції з організації обліку, перевіряє документи, що підтверджують усі періоди військової служби військовослужбовця та передає їх до фінансового органу.

Після складення фінансовим органом розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію особові справи з розрахунком повертаються до військових частин за місцем служби.

Крім цього, вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом.

Як встановлено судом, позивач був ознайомлений із розрахунком вислуги років, яка була визначена в обхідному листі, проте, своїх заперечень не висловив.

Разом з цим, у заявах від 14.02.2024 року позивач просив здійснити перерахунок вислуги років, надавши наказ №147 від 14.08.2017 року, в якому вказано, що вислуга років складає 5 років 08 місяців 29 днів.

Однак, відповідач відповіді по суті на заяви не надав та не здійснив перерахунок вислуги років.

Така бездіяльність відповідача, на переконання суду, є протиправною, а належним способом захисту є зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок. При цьому, врахуванню підлягають також довідки, які підтверджують участь позивача у проведенні антитерористичної операції, саме: №49/9458 від 07.10.2014 року, №49/11489 від 15.12.2014, №49/1296 від 15.02.2015, №49/3135 від 15.04.2015, №ВДЗ/5416/А від 10.06.2015, №49/5909 від 15.06.2015, №49/1902 від 21.08.2015, №3921 від 14.09.2015, №49/1955 від 16.12.2015, №2624/301/01-2016 від 05.08.2016, №18462/301/01-2016 від 21.12.2016, №9755/301/01-2017 від 16.06.2017.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення та інших виплат задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування до вислуги років в Збройних Силах України попереднього місця служби ОСОБА_1 в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця»» УМВС України у Вінницькій області під час безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати до вислуги років в Збройних Силах України строк служби ОСОБА_1 в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця» УМВС України у Вінницькій області під час безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань, з урахуванням довідок, саме: №49/9458 від 07.10.2014 року, №49/11489 від 15.12.2014, №49/1296 від 15.02.2015, №49/3135 від 15.04.2015, №ВДЗ/5416/А від 10.06.2015, №49/5909 від 15.06.2015, №49/1902 від 21.08.2015, №3921 від 14.09.2015, №49/1955 від 16.12.2015, №2624/301/01-2016 від 05.08.2016, №18462/301/01-2016 від 21.12.2016, №9755/301/01-2017 від 16.06.2017.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.) із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р., №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18), матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р., грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 р., грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 днів за 2022 р., під час несення служби у в/ч НОМЕР_2 , грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій у кількості 28 днів за 2023 р., під час служби у в/ч НОМЕР_1 та за 2022 р., під час служби у в/ч НОМЕР_2 , одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 4% (відсотків) місячного грошового забезпечення за (дев`ять) календарних місяців та 15 (п`ятнадцять) днів служби (з 02.02.2023 по 17.11.2023 р.р.) із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 р.. на відповідний тарифний коефіцієнт.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 19.05.2023 р.р., грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р., з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18 із застосуванням з 02.02.2023 р., показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р., у справі № 826/6453/18), за період з 02.02.2023 по 19.05.2023 р.р., із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА