Справа № 200/3371/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 липня 2024 року Справа №200/3371/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, )

про стягнення заборгованості з пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить (з урахування збільшення позовних вимог) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість з пенсії за період з грудня 2019 по грудень 2022 в розмірі 299935,87 грн. та за період з січня 2023 по грудень 2023 в розмірі 24000 грн.

Ухвалою від 03 червня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/3371/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 18 червня 2024 року суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог в адміністративній справі № 200/3371/24. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву з урахуванням поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог у строк до 28 червня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року по справі №200/17513/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01 грудня 2019 року відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі довідки виданої ДУ «ТМО МВС України у Донецькій області» від 05.10.2021 року №33/25-3169 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із розрахунку 82 % грошового забезпечення з урахуванням фактично виплачених сум. На виконання рішення суду було нараховано за період з грудня 2019 по грудень 2022 доплату до пенсії 299935,87 грн. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі №200/3036/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу з 01 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 у розмірі 2000,00 гривень з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання рішення суду було нараховано за період з січня 2023 по грудень 2023 доплату до пенсії 24000 грн. Позивач вказує, що нараховані на виконання зазначених рішень кошти відповідач не планує виплачувати без відповідного закладення до бюджету, просить позов задовольнити та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказану заборгованість.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та зазначив, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Позовна заява позивача фактично спрямована на виконання інших судових рішень (Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі №200/17513/21 та від 24 липня 2023 у справі №200/3036/23), що не заперечується і самим позивачем. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання іншого судового рішення, що в свою чергу, не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Норми статей 382 та 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Фактично спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справах №200/17513/21 та 200/3036/23, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та Головним управлінням нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили. Головне управління просить закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , виданим 11.06.2018 року органом 1444, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років. Пенсія призначена відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 18.05.2008 року довічно, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 12.06.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі №200/17513/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 717 від 23.11.2021 року про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01 грудня 2019 року відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі довідки виданої ДУ ТМО МВС України у Донецькій області від 05.10.2021 року №33/25-3169 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із розрахунку 82 % грошового забезпечення з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 рок у справі №200/17513/21 залишено без змін. Рішення набрало законної сили 13 грудня 2022 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 рок у справі №200/17513/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії позивача, що підтверджується витягом з пенсійної справи ОСОБА_1 № МВС щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2023 року.

Відповідно до Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 з грудня 2019 року по грудень 2022 року нараховано доплату в сумі 299935,87 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні з 01 січня 2023 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, до призначеної пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 у розмірі 2000,00 гривень з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23 залишено без змін. Рішення набрало законної сили 05 грудня 2023 року

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновлено нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 у розмірі 2000,00 гривень, що підтверджується витягом з пенсійної справи позивача № МВС щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2024 року.

Відповідно до Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 з січня 2023 року по грудень 2023 року нараховано доплату в сумі 24000,00 грн.

У відповідь на письмове звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 22 травня 2024 року № 13429-10983/Б-02/8-0500/24 повідомило, що відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищення до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за нормами Закону № 2262, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. Згідно з положеннями пунктів 20, 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетного кодексу України чи Закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 року за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021№ 35-1, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389) видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідний рік. Виплати на виконання рішень суду здійснюються в порядку черговості та визначаються датою набрання ними законної сили згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку. Головним управлінням проведено виплату заборгованості, що фінансується з державного бюджету, за рішеннями судів, які надійшли до виконання по 20.09.2020 року. Іншого чинним законодавством не передбачено.

У відповідь на письмове звернення позивача щодо виплати заборгованості за рішенням суду у справі № 200/3036/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 10 червня 2024 року № 15405-13584/Б-02/8-0500/24 повідомило, що відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 року за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021№ 35-1, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389) видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Виплату коштів, обчислених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі № 200/3036/23, яке набрало законної сили 05.12.2023 року у загальній сумі 24000,00 грн. буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. На дату підготовки відповіді Пенсійним фондом України виділено кошти на виконання рішень суду, по яким не проведено виплату заборгованості суми пенсії за окремою бюджетною програмою, та які набрали законної сили по 20.09.2020 року.

Оскільки пенсійні виплати, нараховані на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 рок у справі №200/17513/21 та від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23 відповідачем не виплачені, позивач просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь заборгованість з пенсії, яка утворилась за період з грудня 2019 по грудень 2022 в розмірі 299935,87 грн. та за період з січня 2023 по грудень 2023 в розмірі 24000,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 та від 09.07.2019 у справі №826/17587/18.

Проаналізувавши предмет позову у розглядуваній справі, суд дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача із діями/бездіяльністю відповідача під час виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 рок у справі №200/17513/21 та від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23.

Як встановлено судом на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 рок у справі №200/17513/21 та від 24 липня 2023 року у справі № 200/3036/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок пенсії позивача, однак не здійснено виплату нарахованих коштів за період з грудня 2019 року по грудень 2022 року в сумі 299935,87 грн. та за період з січня 2023 року по грудень 2023 року в сумі 24000,00 грн. у зв`язку з відсутністю коштів.

Таким чином, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З урахуванням того, що питання виплати позивачу недоплаченої пенсії за період з грудня 2019 року по грудень 2022 року та з січня 2023 року по грудень 2023 року охоплюється рішеннями суду у справі №200/17513/21 та у справі № 200/3036/23 та належить до предмета їх виконання, заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, та у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту у вигляді стягнення нарахованої суми пенсії за період з грудня 2019 року по грудень 2022 року в сумі 299935,87 грн. та за період з січня 2023 року по грудень 2023 року у сумі 24000,00 грн. є одним із способів виконання рішень суду у справі №200/17513/21 та у справі № 200/3036/23. А отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 120/13369/23.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому провадженні, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 239, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження в адміністративній справі № 200/3371/24.

2. Закрити провадження в адміністративній справі № 200/3371/24 за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ) про стягнення заборгованості з пенсії.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Копію ухвали направити сторонам у справі.

5. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

6. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

7. Повний текст ухвали складений та підписаний 03 липня 2024 року.

Суддя С.В. Смагар