Справа № 160/16950/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 липня 2024 року Справа 160/16950/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 74077717 від 07.02.2024 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 3 654 539,83 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 про стягнення виконавчого збору від 07.02.2024 у виконавчому провадженні № 74077717.

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , повернути Комунальному підприємству «Теплоенерго» Дніпровської міської ради списаний 14.02.2024 в рамках виконавчого провадження № 74077717 виконавчий збір в сумі 3 654 539,83 грн.

Разом з позовними вимогами, позивач просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду із цією позовною заявою.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що вказані постанови отримано ним 13.02.2024, що підтверджується копією конверту та витягу з сайту "Укрпошти". Разом з цим, з моменту відкриття виконавчого провадження КП "Теплоенерго" зверталось до відповідача з заявами про зупинення виконавчих дій від 08.02.2024, про повернення надлишково списаних сум у виконавчому провадженні від 22.04.2024, про повернення надлишково списаних сум у виконавчому провадженні від 27.05.2024. Однак, лише 11.06.2024 на адресу позивача надійшла відповідь відповідача, якою повідомлено про відсутність підстав для повернення суми виконавчого збору, оскільки заборгованість підпадає під дію Закону №1730. Отже, до 11.06.2024 КП «Теплоенерго» мало об`єктивні сподівання в силу існування обставин, передбачених приписами п. 6 ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавчий збір» на добровільне врегулювання спору та відновлення відповідачем порушеного права, очікуючи на відповідь на його численні заяви. Однак, про відмову у здійсненні зазначених дій в добровільному порядку дізналось лише 11.06.2024, коли надійшла відповідь з відповідною позицією останнього. За таких обставин, 11.06.2024 підприємство дізналось, що питання неправомірності дій державного виконавця в частині виконавчого збору не вдалося врегулювати у позасудовому порядку. У зв`язку з чим, підприємство без жодних зволікань з моменту отримання 11.06.2024 відповіді від відповідача із зазначенням його позиції щодо відмови в добровільному врегулюванні спору, надіслало даний позов засобами поштового зв`язку уже через декілька робочих днів після отримання. Тобто, впродовж десятиденного строку з моменту отримання вищезазначеної відповіді відмови відповідача.

Розглянувши клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України.

Судом встановлено, що предметом вказаного позову є пункт 3 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору від 07.02.2024 та постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 654 539,83 грн від 07.02.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав вказані постанови 13.02.2024, тому кінцевим строком звернення до суду з даним позовом є 23.02.2024. Проте позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 17.06.2024 (згідно накладної №221813 від 17.06.2024), тобто з пропуском встановленого 10-денного строку.

Одночасно з цим, суд зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Відповідний висновок викладено у рішенні КАС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 560/14349/23.

З огляду на викладене, беручи до уваги належну обізнаність позивача з оскаржуваними постановами та недоведенням позивачем неможливості звернутися за захистом своїх прав у строк, що визначений ст. 287 КАС України (в даному випадку - з 14.02.2024 по 23.02.2024), суд вбачає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, що наведені позивачем в позовній заяві неповажними.

При цьому, суд зазначає, що вчинення позивачем дій щодо врегулювання спору в добровільному порядку не свідчить про поважність причин пропуску строку, оскільки вимогами статті 287 КАС України імперативно встановлено строк звернення до суду, який складає 10 днів, та який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Тож, дізнавшись про спірні постанови саме 13.02.2024, у позивача було 10 днів для їх оскарження в суді.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами наявності інших підстав для поновлення строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір сплачується у розмірі - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається, позивач засобами поштового зв`язку 17.06.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 3 654 539,83 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 07.02.2024;

- зобов`язати відповідача повернути Комунальному підприємству «Теплоенерго» Дніпровської міської ради списаний 14.02.2024 в рамках виконавчого провадження № 74077717 виконавчий збір в сумі 3 654 539,83 грн.

Суд зазначає, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, оскільки фактично спірним питанням в даній справі є правомірність постанов відповідача в частині стягнення з позивача виконавчого збору, з огляду на викладене, визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 3 654 539,83 грн та визнання протиправною та скасування постанови відповідача про стягнення виконавчого збору від 07.02.2024 є однією позовною вимогою.

Отже, позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження сплати судового збору за подання даного позову в розмірі 6056 грн (3028*2).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169, ст. 248, ст. 256, ст. 287, ст. 293, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами наявності інших підстав для поновлення строку;

- доказів доплати судового збору у розмірі 6056 грн.

Реквізити для сплати судового збору: одержувач - ГУК у Дн-кій обл/Чечел.р/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код за ЄДРПОУ-37988155, розрахунковий рахунок UA4004632, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Калугіна