Справа № 592/2387/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 р.Справа № 592/2387/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Бичков І.Г., м. Суми по справі № 592/2387/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Тієчка Олександра Степановича , Управління патрульної поліції в Сумській області

про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тієчком Олександром Степановичем та закрити справу про адміністративне правопорушення;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції, його місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку (номерний знак освітлювався). Факт роботи освітлення заднього номеру перед початком руху можуть підтвердити його знайомі, які були присутні при виїзді та на момент зупинки поліцією перебували у автомобілі. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку, а тому під час руху він не мав можливості знати про можливу несправність. Позивач також зауважив, що йому не було запропоновано усунути несправність на місці, чи проїхати найкоротшим шляхом до місця стоянки, або СТО. Крім того, йому не було надано час на усунення несправності на місці та було проігноровано його пояснення про те, що перед виїздом освітлення номера працювало. Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки умисних дій він не вчиняв, тому його притягнуто до відповідальності неправомірно, безпідставно та незаконно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2024 по справі № 592/2387/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1363569 від 07.11.2023 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тієчком Олександром Степановичем, і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції, його місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідач, Департамент патрульної поліції, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2024 по справі № 592/2387/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що із постанови серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року вбачається, що 03.02.2024 року близько 03 год. 03 хв. в м. Суми пр-т. Перемоги поблизу будинка № 39, було виявлено та зупинено транспортний засіб Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 , водій керував транспортним засобом з номерним знаком, що не підсвічувався в темну пору доби, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR, чим порушив вимоги п. 2.9 в ПДР.

Правопорушення було зафіксовано на службовий відеореєстратор Хіаоmі моделі Yi Car DVR. Провадження в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 470813 та № 471505.

Вищевказані відеозаписи були засвідчені електронним цифровим підписом, додані до відзиву на позовну заяву, та, відповідно, надані до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву.

Старший лейтенант ОСОБА_2 пояснив позивачу, що він порушив вимоги 2.9 в ПДР, а саме: позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, що не підсвічувався в темну пору доби, що зафіксовано на відеореєстратор Хіаоmі Yi Саг DVR, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивач, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру VB-400 № 470813 (clip-0.mp4 з відеозапису 00:01:23, з 00:12:51).

Позивачу було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру VB-400 № 470813 (відеозапис clip-0.mp4 - 00:13:03 - 00:13:27).

Позивач клопотань чи заяв не заявляв, тільки вимагав від поліцейських, щоб вони надали йому технічну допомогу відремонтувати освітлення номерного знаку, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , надав можливість позивачу зателефонувати юристу чи адвокату, однак позивач не виявив бажання скористатися своїм правом, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру VB-400 № 470813 (відеозапис с1ір-0.шр4 - 00:13:03 - 00:26:13).

03.02.2024 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 1363569 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію позивачу, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру VB-400 № 470813 (відеозапис с1ір-0.mp4 - 00:27:00 - 00:32:19).

Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором були враховані відеозапис правопорушення вчиненого позивачем та усні пояснення позивача у даній справі.

Відеозапис правопорушення, у свою чергу, є належним, допустимим та достатнім доказом, оскільки отриманий з дотриманням закону, містить інформацію щодо предмету доказування та дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а матеріали справи містять достатньо доказів учинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2024 року інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Сумській області Тієчком О.С. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1363569, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн., що підтверджується копією відповідної постанови.

Зі змісту постанови вбачається, що 03.02.2024 о 03:03:49 в м. Суми, проспект Перемоги (Курський), 39 ОСОБА_1 керував транспортним засобом DACIA LOGAN НОМЕР_1 з номерним знаком, що не підсвічувався в темну пору доби, що зафіксовано на відеореєстратор Хіаоmі Yi Car DVR, чим порушив п. 2.9 в ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, представниця відповідачів не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, у зв`язку з чим факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, є недоведеним.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.5 ПДР України в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У п. 31.4 ПДР України визначено технічні несправності і невідповідності, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів.

Статтею 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи зміст спірної постанови, колегія зазначає, що її зміст відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем було надано до суду першої інстанції CD диск.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що під час спроби відтворити інформацію із вказаного диску, колегією суддів встановлено, що диск пошкоджено, інформація не відтворюється.

Водночас, під час відтворення зображення подій, що перенесені на оптичний носій інформації (CD диск), який відповідачем надано до суду апеляційної інстанції, колегія суддів встановила, що наданий CD диск містить відеозаписи подій, які відбувались 03.02.2024, за участі позивача, зафіксовані на портативні відеореєстратори № 470813, № 471505 та відеореєстратор Хіаоmі Yi Car DVR та які переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП за яке його й було притягнуто до відповідальності - номерний знак не підсвічувався в темну пору доби.

Крім того, з наданих відеозаписів вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_2 пояснив позивачу, що він порушив вимоги 2.9 в ПДР, а саме: позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, що не підсвічувався в темну пору доби, що зафіксовано на відеореєстратор Хіаоmі Yi Саг DVR, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. Позивачу було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення.

Водночас, позивач клопотань чи заяв не заявляв, тільки вимагав від поліцейських, щоб вони надали йому технічну допомогу відремонтувати освітлення номерного знаку. Старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , надав можливість позивачу зателефонувати юристу чи адвокату, однак позивач не виявив бажання скористатися своїм правом.

Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 1363569 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію позивачу.

Беручи до уваги, що поданий до суду апеляційної інстанції DVD-диск містить відеозаписи (електронні документи у цифровій формі), які засвідчені електронним цифровим підписом, містять інформацію щодо предмету доказування та дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування, колегія суддів доходить висновку, що останні є належними та допустимими доказами з точки зору положень ст.ст. 74, 99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, керування транспортним засобом з номерним знаком, який неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, є правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 121-3 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що керування позивачем транспортним засобом DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, який неосвітлений у темну пору доби, підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем.

Окрім того, як убачається з відеозапису події, водій, після зупинення його транспортного засобу інспектором, самостійно перевірив та визнав факт того, що державний номерний знак не освітлюється.

Доводи позивача щодо протиправності та безпідставності оскаржуваної ним постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів до уваги не приймає як такі, що не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України та спростовуються матеріалами справи.

При цьому апеляційний суд відзначає, що регламентований частиною другою статті 77 КАС України покладений на відповідача обов`язок доказування не є абсолютним і, згідно з приписами частини першої вказаної норми, позивач також повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Натомість, позивач не надав жодних доказів, які підтверджували б його доводи про те, що перед початком експлуатації транспортного засобу, він переконався у його технічній справності, а саме: встановив належність роботи зовнішнього освітлення державного номерного знаку його автомобіля.

З приводу доводів позивача про те, що конструкцією його автомобіля не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, тому він не знав і не міг знати про можливу несправність, то колегія суддів не приймає їх до уваги як такі, що не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

При цьому, у контексті аналізу цих та інших доводів позивача, судова колегія зазначає, що, відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення спірного правопорушення автоматично не свідчить про відсутність в його діях складу такого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки вина в цьому випадку може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про те, що відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП настає лише у випадку умисних дій особи, спрямованих на приховування номерного знаку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Тієчко О.С. під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та винесення відносно останнього постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, сумлінно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, з додержанням вимог ст. 268 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2024 по справі № 592/2387/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко