Справа № 440/1171/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

03 липня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/1171/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати повністю пункти 2.6. 6.2. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 року № 258 яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності «СУВОРА ДОГАНА» старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 грошового забезпечення з 31.08.2022 року по 03.09.2022 року (4 дні); не виплати щомісячної премії за серпень та вересень місяці 2022 року (підстава - невихід на службу без поважних причин); не виплати додаткової винагороди за серпень та вересень місяці 2022 року (підстава - самовільно залишив військову частину, місце служби). ( пункт 6.1 вищезазначеного Наказу від 20.09.2022 року).

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень, вересень 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1171/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

04.06.2024 до суду надійшло клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду. Представник відповідача зазначає, що заява про поновлення строку для звернення до суду подана ОСОБА_1 , є очевидно безпідставного та необґрунтованою, оскільки позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. У заяві про поновлення строку для звернення до суду зазначені недостовірні доводи, які документально не підтверджені та позивач своїми недостовірними доводами намагається ввести суд в оману. Відповідач вважає, що у позивача місячний строк звернення на оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №258 сплинув 20.10.2022 і його позовна заява про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без розгляду.

Вирішуючи клопотання відповідача, військової частини НОМЕР_1 , про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов таких висновків.

Відповідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 122 КАС України.

Так, частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів /частина 3 статті 122 КАС України/.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування /пункт 17 частини першої статті 4 КАС України/.

Поновлюючи позивачу строк звернення до суду, ухвалою суду від 05.02.2024, суд виходив з наданих ОСОБА_1 відомостей, зокрема, що він проходив військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану та за його твердженням безперервно перебував в районах безпосереднього ведення бойових дій та за відсутності у матеріалах позову доказів ознайомлення позивача зі змістом спірного наказу.

З наданих відповідачем документів судом встановлено, що позивач зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 04.04.2022 (підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 №2) і прибув до району ведення бойових дій та приступив до виконання бойових завдань 25.04.2022 (підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2022 №20) (т.2 а.с. 11-12).

З 06.10.2022 по 15.10.2022 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій у відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2022 № 183 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2022 № 193 (т.2 а.с. 13-14).

07.11.2022 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій у відрядження до міста Полтава для участі у судовому засіданні, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 215 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 № 216 (т.2 а.с. 15-16).

З 29.11.2022 по 10.02.2023 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій на стаціонарне лікування, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2022 № 238, випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 21.12.2022 № 1920, виданої комунальним підприємством Лубенський обласний госпіталь для ветеранів війни Полтавської обласної ради, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1378, виданої комунальним підприємством Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2023 № 40 (т.2 а.с. 17-19, 21).

04.02.2023 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення), що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 ДСК № 2-РС (т.2 а.с. 20).

З 11.02.2023 по 12.03.2023 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій у відпустку за станом здоров`я, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2023 № 40 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2023 № 70 (т.2 а.с. 21-22).

З 27.03.2023 по 15.04.2023 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій на стаціонарне лікування, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2023 № 85, випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 15 квітня 2023 року № 1126, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2023 № 104 (т.2 а.с. 23-26).

З 22.04.2023 по 01.05.2023 ОСОБА_1 вибував із району ведення бойових дій у щорічну основну відпустку, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2023 № 110 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2023 № 120 (т.2 а.с. 27-28).

08.06.2023 відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби у запас за підпунктом б (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 158 (т.2 а.с. 29-30).

Надані витяги з наказів свідчать, що позивач за 1 рік і 2 місяця неодноразово вибував із району ведення бойових дій у відрядження та відпустки.

Так, згідно наказу № 183 від 05.10.2022 позивач вибув у відпустку з 06.10.2022 по 15.10.2022, згідно наказу № 40 від 10.02.2023 позивач вибув у відпустку за станом здоров`я до Полтавської області, Лубенського району, село Чутівка терміном на 30 днів з 11.02.2023 по 12.03.2023, згідно наказу № 110 від 21.04.2023 позивач вибув у щорічну відпустку до Полтавської області село Чутівка терміном на 10 днів з 22.04.2023 по 01.05.2023.

Таким чином вищевказане спростовує доводи позивача, що останній жодного разу не перебував у відпустці та не мав можливості надрукувати позовну заяву та відправити її до суду у строки встановлені чинним законодавством України.

Твердження позивача, що останній за весь час служби лише раз приїздив до м.Полтави для участі у судовому засіданні Полтавського районного суду, не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у відпустках згідно вищезазначених наказів.

Крім того, доводи позивача, що останній отримав постанову Полтавського районного суду від 10.11.2022 від матері у жовтні 2023 року не може змінювати строку звернення до суду із вимогами в частині оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 року № 258 та як наслідок нарахування та виплати додаткової винагороди за серпень та вересень 2022 року.

Варто також, зазначити, що будучи присутнім у судовому засіданні при розгляді справи № 545/5221/22 та знаючи про дану справу, позивач, з його слів, до жовтня 2023 року жодного разу не цікавився результатом її розгляду.

Позивачем у заяві про поновлення строку для звернення до суду та у позовній заяві не зазначено коли саме йому стало відомо про позбавлення його виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №258, який є предметом судового розгляду.

З цього приводу суд зазначає, що позивачу щомісячно, без затримки виплачувалось грошове забезпечення у 2022 році, а тому про факт неповної виплати грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року, йому було відомо під час зарахування коштів на його банківську картку.

Грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 виплачується в Порядку виплати грошового поточному місяці за минулий, що передбачено пунктом 8 розділу 1 забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

З викладеного слідує, що позивачу було відомо у вересні та жовтні 2022 року, що йому виплачено у неповному розмірі грошове забезпечення за серпень та вересень 2022 року.

Крім того, в наказі військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 158 вказано про виплати, на які позивач мав право при звільненні.

Верховний Суд при розгляді справи № 420/334/19 у постанові від 29.09.2021 зазначив, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Таким чином, доводи скаржника, що строк звернення до суду слід було обчислювати з дати вручення йому копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки, а не з дати коли він дізнався або повинен був дізнатися про звільнення з роботи є безпідставними.

Тобто, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказів, а вирішується з огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Підсумовуючи вищевикладене, у ОСОБА_1 були усі можливість реалізувати своє право на звернення до суду за захистом свої прав у встановлені процесуальні строки, або звернутися за правничою допомогою.

У заяві про поновлення строку для звернення до суду, яка була задоволена ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2024, були зазначені відомості, які спростовані наданими відповідачем доказами.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника військової частини НОМЕР_1 про те, що місячний строк звернення на оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №258 сплинув 20.10.2022, та, відповідно, його позовна заява про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при відкритті провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним.

Водночас у матеріалах справи відсутні належні докази, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене та розглянувши позовні вимоги, суд дійшов висновку, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду і поважних причин такого пропуску судом не встановлено.

Отже, клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду слід задовольнити.

Керуючись статтями 123, 240, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Удовіченко