Справа № 460/486/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/486/23 пров. № А/857/2387/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року (суддя Дудар О.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складення повного тексту 29 грудня 2023 року),

в адміністративній справі №460/486/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-1), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 28.10.2022 №64; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п."а" ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.4 "Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №148.

Ухвалою суду першої інстанції від 11.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії від 28.10.2022 №64. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи з 26.01.1998 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 23.09.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі заяви від 24.10.2022, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати із сплати судового збору у сумі 1073,60 грн..

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року виправлено описки, допущені в рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі №460/486/23 таким чином:

- в мотивувальній частині рішення суду зазначити початок періоду роботи у Рівненському авіаспортклубі ТСО України ОСОБА_1 "26.01.1988" замість "26.01.1998";

- третій абзац резолютивної частини рішення викласти так:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 23.09.2022.".

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при ухваленні вищевказаного рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, право на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначається з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, які були передбачені законодавством станом на 11 жовтня 2017 року, щодо віку визначеного на дату призначення пенсії. Судом залишено поза увагою той факт, що у довідках №2 від 20.09.2022 та №11 від 03.10.2022, відсутня інформація про встановлену річну норму стрибків, а зазначений лист відсутній у матеріалах електронної пенсійної справи і відповідачем при прийнятті рішення про

відмову в призначенні пенсії не розглядався.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача-2, у якому зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду є законним та справедливим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем рішення суду не оскаржено, а, відтак, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи в межах апеляційної скарги відповідача-2.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся 24.10.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії (а.с. 17).

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.10.2023 №64 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи (а.с. 16).

Згідно із зазначеним рішенням: - вік позивача становить 60 років 6 місяців 15 днів; - страховий стаж становить 22 роки 3 місяців 19 днів, стаж для права на пенсію за вислугу років до 11.10.2017 становить 0 років 0 місяців 0 днів.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

03.10.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11.10.2017 розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно з п.2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, Законом №2148-VІІІ також були внесені зміни і до п.16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у такій редакції:

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті:

а) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років у чоловіків і не менше 25 років у жінок.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019, визнано неконституційними положення п."а" ст.54, ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Конституційний Суд України, ухвалюючи Рішення №2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (п.3.2).

Згідно з вимогами п."а" ст.54 Закону №1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Відповідно до Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років належать: 1. Члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів; 2. Льотно-інструкторський склад; 3. Командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата; 4. Парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.

Згідно з п.1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1192 №418, при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: д) один рік роботи на посадах, передбачених у пункті 4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, - за півтора року вислуги за умови виконання річної норми стрибків з поршневих літаків, вертольотів, дирижаблів та аеростатів, спусків (піднімань) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, які перебувають у режимі висіння не менше 10 метрів, а при виконанні річної норми стрибків із реактивних літаків і вертольотів - за два роки вислуги.

Колегія суддів враховує, що згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , позивач працював: - з 26.01.1988 в Рівненському авіаспортклубі на посаді ст. інструктора парашутиста АСК (запис №10); - з 01.02.1990 переведений на посаду інструктором ПДП АСК (запис №11); - 14.04.1994 звільнений з посади (запис №12); - з 16.05.2014 прийняти на посаду командира парашутної ланки в Рівненський авіспортклуб (запис №15); - з 10.03.2015 переведений на посаду інструктора парашутної підготовки, та парашутно-десантної підготовки (запис №16); - 20.05.2016 звільнений з займаної посади (запис №17); - з 22.05.2016 прийнятий на посаду інструктора парашутної підготовки в ГО "Львівський авіаційно спортивний клуб Товариства сприяння обороні України" (запис №18); - 22.05.2016 запис №18 є недійсний, прийнятий 21.05.2016 на посаду інструктора парашута десантної підготовки (запис №19); - 30.06.2016 звільнений з займаної посади (запис №20); - 30.06.2022 запис №20 є недійсний. Поновлено на посаді інструктора парашутно - десантної підготовки (запис №21); 22.09.2022 звільнений з займаної посади (запис №22).

Судом встановлено, що період роботи ОСОБА_1 у ГО "Львівський авіаційно спортивний клуб Товариства сприяння обороні України" з 21.05.2016 по 23.09.2022 підтверджується також довідкою №2 від 20.09.2022, виданою ГО "Львівський авіаційно спортивний клуб Товариства сприяння обороні України". Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що загальний стаж роботи позивача в ГО "Львівський авіаційно спортивний клуб Товариства сприяння обороні України" становить 6 років 4 місяці 2 дні. Також зазначено кількість стрибків виконаних позивачем за 2016 - 2022 роки.

Період роботи позивача в Рівненському авіаспортклубі ТСО України з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 20.05.2016 підтверджуються довідкою №11 від 03.10.2022, виданою Рівненським авіаспортклубом ТСО України. Загальний стаж роботи позивача становить 8 років 2 місяці 23 дні. Зазначена довідка також містить кількість стрибків виконаних позивачем за 1988 -1994 роки та за 2014 - 2015 роки.

Річна кількість стрибків передбачена Збірником програм по парашутній та парашутно - рятувальній підготовці (СППП 90) становить 40 стрибків з парашутом на рік, що вбачається з листа ГО "Товариство сприяння обороні України" від 13.12.2022 №200/05-30.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спеціального стажу роботи позивача підлягає зарахуванню період його роботи у ГО "Львівський авіаційно спортивний клуб Товариства сприяння обороні України" з 21.05.2016 по 23.09.2022, та в Рівненському авіаспортклубі ТСО України з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 20.05.2016, а, відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії від 28.10.2023 № №64 є протиправним.

Відносно позовних вимог зобов`язального характеру, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, у розглядуваній справі органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення (перерахунок) пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення (перерахунок) пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід зобов`язати вчинити відповідні дії щодо зарахування до стажу роботи спірних періодів та повторного розгляду питання щодо призначення пенсії.

При цьому, слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, позивач не просив цей пенсійний орган вчиняти дії, а тому відсутні правові підстави для покладання на нього такого обов`язку, а, відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку у відповідній частині.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2022 року про призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоду його роботи з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 23.09.2022, - і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині вирішення позовної вимоги зобов`язального характеру без всебічного з`ясування усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у цій частині в силу приписів статті 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям у ній нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року із врахуванням ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року про виправлення описки, в адміністративній справі №460/486/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 23.09.2022, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі заяви від 24.10.2022, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, - і в цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24.10.2022, із зарахуванням до спеціального стажу періодів його роботи з 26.01.1988 по 14.04.1994, з 16.05.2014 по 23.09.2022, і за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення.

У решта частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року в адміністративній справі №460/486/23/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
С. П. Нос