Справа № 160/8700/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2024 рокуСправа №160/8700/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UA110130/2023/000196/1 від 03.11.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що наведені заперечення проти позову повністю відтворюють зміст оскаржуваного рішення відповідача та не спростовують фактів та доводів, викладених у позові. У відзиві відповідач не надає ані доказів, ані пояснень, ані належних підстав щодо обґрунтованості прийнятого ним рішення. ТОВ "БІЛТЕКС" разом з митною декларацією в повному обсязі надав митниці документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують митну вартість товару. Подані товариством документи для визначення митної вартості товару є достатніми, не містять розбіжностей, ознак підробки та містять усі відомості, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У своєму відзиві Дніпровська митниця повторює однакові твердження та висновки, які містяться в оспорюваному рішенні про коригування митної вартості, які не спростовують обставин та фактів. За таких обставин, позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Товар було придбано на підставі зовнішньоекономічного контракту № 04/01/21 від 04.01.2021 року. У даному зовнішньоекономічному контракті позивач є Покупцем, а SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) є Постачальником товару.
Предметом даного Контракту є постачання Постачальником на адресу Покупця у номенклатурі та кількості, зазначених у Специфікаціях до цього Контракту товар. Товаром є тканина виробництва Китай. Відповідно до п.1.3 Контракту Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та сплатити на умовах, передбачених цим Контрактом товар у кількості, асортименті та термінах, визначених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Згідно із п.1.4 Контракту специфікації погоджуються та підписуються сторонами. У специфікаціях до цього контракту зазначаються: повне найменування товару, країна походження, вартість за одиницю, загальна вартість, номер і дата Контракту, умови постачання, терміни поставки, умови оплати, найменування Постачальника, найменування покупця, найменування та реквізити вантажовідправника погоджені Сторонами умови.
Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту, 29.05.2023 року позивач та SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) уклали Специфікацію № 13 до Контракту. Цією специфікацією сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, умови поставки та ціну товару, який позивач купив. Загальна вартість товару за Специфікацією № 13 до зовнішньоекономічного контракту складає 38 250 дол.США. Умови поставки FOB Shanghai. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 30% вартості товару, оплата решти, близько 70% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту протягом 60 днів з дати заходу товару в порт призначення.
26.08.2023 року сторонами було внесено зміни до специфікацію № 13, якими остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 40 057,95 дол.США. Умови поставки та оплати не змінювались.
03.11.2023 року Дніпровська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000196/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2023/000816 і було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.
"Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією встановлено:
3) Відповідно до п.3.3 договору на транспортно-експедиційного обслуговування 22.08.2022 № 220822-82: За дорученням Замовника, Виконавець організовує перевезення вантажів Замовника морським, залізничним, автомобільним, авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів та інші операції, для виконання доручення Замовника. Декларантом до митного оформлення надано Заявку на перевезення від 20.07.2023 № 14. У якій міститься інформація про те, що до наданих послуг Експедитором не входить зберігання, демередж, форми контролю які призначаються митницею, витрати для повернення порожнього контейнеру. Вказані витрати також не відображені у рахунках фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від 18.10.2023 № 674, від 26.10.2023 № 688. У наданих документах відсутні відомості щодо складових митної вартості: відповідно до Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 22.08.2022 № 220822-82 - оплата послуг експедитора (пункту 1.1.), страхування (пункту 2.1.2.). Відповідно до п 3.3 договору на транспортно-експедиційного обслуговування 22.08.2022 № 220822-82 : Оплата фрахта здійснюється Замовником за 7 днів до дати орієнтовного прибуття контейнеру в порт призначення та оплата послуг перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування здійснюється замовником в день вивантаження вантажу, але не пізніше 3 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Оскільки Замовнику ТОВ "БІЛТЕКС" від експедитора ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс ЕЙЧ. Ді" були виставлені рахунки фактури від 18.10.2023 № 674, від 26.10.2023 № 688 про надання послуг фрахту та транспортно-експедиційне обслуговування по маршруту Шанхай (Китай)-Гданськ (Польща), то відповідно до умов транспортно-експедиційного договору від 22.08.2022 № 220822-82, зазначені послуги повинні бути сплачені. Згідно відміток CMR від 24.10.2023 №2281 вантаж був у Польщі 24.10.2023. В рахунках на оплату транспортних послуг відсутні відомості щодо експедиторських витрат за межами митної території України. Банківських платіжних документів щодо оплати транспортно-експедиційних послуг декларантом до митного оформлення не надавались. Таким чином, Дніпровською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2 статті 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.
За правилами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 МК України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2 - 8 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Частиною 7 статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також за приписами частин першої, другої статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно із частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.
Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.
Так, відповідач стверджує, що складання проформи інвойс мало б бути передбачене умовами зовнішньоекономічного контракту № 04/01/21 від 04.01.2021 року.
Позивач в позові з цього проводу вказує, що таке твердження є безпідставним, оскільки відповідач неправильно вважає, що складання інвойсів має бути передбачено умовами контракту, а також митниця залишає поза своєю увагою, що у міжнародному законодавстві існують декілька видів інвойсів. У міжнародному законодавстві існують декілька видів інвойсів. Інвойс - це первинний документ у міжнародній торгівлі, який супроводжує вантаж на всьому шляху закордон. Його створює продавець та надсилає покупцю. Проформа-інвойс є одним із видів інвойсу - це попередній інвойс, існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. У проформі-інвойсі зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись. Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни. Комерційний інвойс - це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів, експортованих через міжнародні кордони.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.53 МК України передбачено, що рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Тобто, в цьому випадку законодавець вживає поняття інвойса та рахунку-проформи як тотожні.
Так, для здійснення передоплати товару по Специфікації №13, яка становить 30% відсотків від суми Специфікації №13, постачальник SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) виставив позивачу проформу інвойс № H230529 на суму 38 250 дол.США.
30% від суми проформи інвойс № H230529 у розмірі 38 250 дол.США становить 11 475 дол.США.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту та проформи інвойс № H230529, 29.06.2023 року позивач сплатив постачальнику SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) 11 4755 дол.США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення, та в якому є посилання на зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 13 до зовнішньоекономічного контракту та на проформу інвойс № H230529.
26.08.2023 року сторонами було внесено зміни до Специфікації № 13, якими остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 40 057,95 дол.США. Умови поставки та оплати не змінювались.
У зв`язку із внесенням змін до Специфікації № 13, 26.08.2023 року SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) виставило позивачу загальний інвойс №H230826, яким сторони остаточно погодили поставу товару по Специфікації № 13 зі змінами на суму 40 057,95 дол.США.
У зв`язку із вже сплаченою передоплатою по проформі інвойс № H230529, позивачу необхідно було сплатити решту у розмірі 28 582,95 дол.США, яка є різницею між сплаченою передоплатою та сумою по загальному інвойсу № H230826.
На виконання зовнішньоекономічного контракту та інвойсу № H230826 від 26.08.2023 року, 20.12.2023 року позивач сплатив решту у розмірі 28 582,95 дол.США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, у якому є посилання на зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 13 до зовнішньоекономічного контракту та на загальний інвойс № H230826 від 06.07.2023 р.
Надати це платіжне доручення SWIFT під час митного оформлення, не міг, оскільки оплата решти відбулась 20.12.2023 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення.
П.4 ч.2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Тому, у зв`язку з тим, що на момент митного оформлення товару, загальний інвойс №H230826 від 26.08.2023 р. не було сплачено повністю, то відповідно у позивача не було обов`язку надати платіжний документ, що підтверджує плату цього інвойсу.
Так, позивач сплатив постачальнику SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) у повному обсязі погоджену суму за поставлений товар.
Усього позивачем було сплачено 40 057,95 дол.США, тобто повну суму, що остаточно погоджена Специфікацію № 13 зі змінами до зовнішньоекономічного контракту.
Відповідач помилково вважає, що надані позивачем платіжні доручення SWIFT не підтверджує факт оплати товару, оскільки наданий документ нібито не є платіжним дорученням з системи SWIFT. Проте, таке твердження є безпідставним.
У наданих позивачем платіжних документів SWIFT міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.
Щодо складових витрат, пов`язаних із транспортуванням, суд зазначає на таке.
Організацією перевезення товару позивача здійснювало ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" на підставі договору № 220822-82 від 22.08.2022 року про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (далі - транспортний договір).
Відповідно до умов транспортного договору, позивач є Замовником, а ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" - Виконавцем.
Відповідно до п.1.1. транспортного договору Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великовантажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.
20.07.2023 року позивач та ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" уклали Заявку №14 до транспортного договору, якою погодили перевезення товару позивача, придбаного у SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай) по Специфікації № 13 до зовнішньоекономічного контракту.
18.10.2023 року ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" виставило позивачу рахунок на оплату № 674 на суму 68 292,21 грн. з ПДВ (сума ПДВ дорівнює 507,27 грн.). У даному рахунку є посилання на контейнер № MSDU7112281, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість морського фрахту за межами митної території України: Шанхай, Китай - Гданськ, Польща становить 46 656,90 грн.
2. Вартість локальних витрат в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за системі безпеку, документальний збір, оформлення Т1 становить 18 591,68 грн.
3. Вартість транспортно-експедиційного обслуговування на території України становить 2 536,36 грн.
Рахунок сплачено 06.11.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №2007, тобто після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.
26.10.2023 року ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" виставило позивачу рахунок на оплату № 688 на суму 159 761,90 грн. з ПДВ (сума ПДВ дорівнює 1 664 грн.). У даному рахунку є посилання на контейнер № MSDU7112281, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України: Гданськ, Польща - Рава-Руська, Україна становить 64 552,17 грн.
2. Вартість міжнародного автоперевезення по території України: Рава-Руська, Україна - Дніпро, Україна становить 85 225,75 грн.
3. Вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України на суму 8 319,98 грн.
Рахунок сплачено 10.11.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №2036, тобто після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.
До митного оформлення було надано довідку від ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" від 26.10.2023 року вих. № 2610/6 про транспортні витрати, відповідно до якої:
"Транспортні витрати з організації міжнародного перевезення на адресу ТОВ "БІЛТЕКС" у контейнері № MSDU7112281 становлять 40 656,90 грн. (без ПДВ) за маршрутом Шанхай, Китай - Гданськ, Польща.
Локальні витрати за територією України складають 18 591,68 грн. (без ПДВ).
Транспортні витрати за перевезення за територією України за маршрутом Гданськ, Польща - Рава-Руська, Україна складають 64 552,17 грн. (без ПДВ)".
Окрім цього, у цій довідці ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" повідомило, що страхування вантажу не проводилось.
Окрім цього, після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивач та ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" склали акти надання послуг, які підтверджують відомості у наданих до митного оформлення рахунках на оплату від ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" та довідці про транспортні витрати.
Так, 05.11.2023 року позивач та ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" склали акт здачі-приймання робіт № 682, у якому є посилання на рахунок № 674 від 18.10.2023 р. та контейнер № MSDU7112281. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. морський фрахт за межами митної території України: Шанахай, Китай - Гданськ, Польща, вартість становить 46 656,90 грн.
2. локальні витрати в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за безпеку, документальний збір, оформлення Т1, вартість становить 18 591,68 грн.
3. транспортно-експедиційного обслуговування на території України, вартість становить 2 536,36 грн.
Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 68 292,21 грн. з ПДВ (ПДВ дорівнює 507,27 грн).
05.11.2023 року позивач та ТОВ "Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді" склали акт здачі-приймання робіт № 683, у якому є посилання на рахунок № 688 від 26.10.2023 р. та контейнер № MSDU7112281. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. Міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України: Гданськ, Польща - Рава-Руська, Україна на суму 64 552,17 грн.
2. Міжнародне автоперевезення по території України: Рава-Руська, Україна - Дніпро, Україна на суму 85 225,75 грн.
3. Транспортно-експедиційне обслуговування на території України на суму 8 319,98 грн.
Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 159 761,90 грн з ПДВ (ПДВ дорівнює 1 664 грн).
Акти наданих послуг є первинними документами, а тому є належними доказами, що підтверджують витрати позивача на транспортування оцінюваного товару.
Так, витрати за міжнародне автоперевезення по території України: Рава-Руська, Україна - Дніпро, Україна не включаються до складових витрат митної вартості товару, оскільки ці витрати понесені після ввезення товару на митну територію України.
Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України. З огляду на те, що складовою митної вартості є витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, включення до митної вартості товарів плати за транспортно-експедиційні послуги буде суперечити п.5 ч.10 ст.58 МК України.
Для підтвердження таких складових митної вартості як витрати на транспортування товару позивач надав відповідачу документально підтверджені дані про такі витрати. Ці дані містилися в документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою та третьою статті 54 МК України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
У наданих вищевказаних транспортних документах витрати на транспортно-експедиторські послуги розподілені до місця ввезення на митну територію України (Міжнародне перевезення вантажу морським транспортом за маршрутом Шанхай, Китай - Гданськ, Польща; Міжнародне перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Гданськ, Польща - Рава-Руська, Україна), які позивачем було включено до митної вартості. Транспортно-експедиційне обслуговування надавалось безпосередньо на території України.
Щодо страхування, суд звертає увагу на таке.
Умовами зовнішньоекономічного контракту не передбачено страхування товару.
Товар поставлявся на умовах FОВ. Умова поставки товару FОВ означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, в своїх приміщеннях або в іншому обумовленому місці. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця. Обов`язку по страхуванню товару не має ані у продавця, ані у покупця.
Страхування оцінюваного товару не відбувалось, а відповідно не існує таких витрат.
Тобто, страхування оцінюваного товару не відбувалось, а відповідно не існує таких витрат.
Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що здійснювалося страхування або пакування (а значить витрати на страхування чи пакування включаються до митної вартості), були понесені додаткові витрати на страхування чи пакування, то відповідач повинен довести наявність цих фактів.
Таким чином, посилання на відсутність відомостей про страхування, як на підставу для прийняття рішення про коригування митної вартості є також безпідставним.
Щодо надання послуг експедиційного обслуговування.
Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.
Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" (далі - Закон) визначено, що транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Стаття 8 Закону містить перелік видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, який є відкритим і завершується абзацом: "надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству".
Згідно зі статтею 9 Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
При цьому у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Наведені норми свідчать, що транспортно-експедиторські послуги є допоміжними та супутніми послугами під час транспортування товарів, при цьому вони не є складовою цього процесу, а плата експедитору за послуги з організації та забезпечення перевезень не є частиною витрат на транспортування товарів.
В силу п.186.3 статті 186 ПК України, місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або у разі відсутності такого місця місце постійного чи переважного його проживання.
Оскільки позивач є резидентом України, відповідно до вказаної норми місцем надання транспортно-експедиторських послуг є Україна.
Усі складові витрати на транспортування, які поніс позивач, документально підтверджені та були подані до митного оформлення, а документи, що підтверджують такі витрати, не мають розбіжностей і відповідні витрати були включені у заявлену ним митну вартість оцінюваного товару.
Позивачем усі складові митної вартості, які пов`язані із транспортуванням, включені та документально підтверджені.
Таке твердження відповідача не може бути підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Експортна митна декларація складається постачальником товару, у даному випадку SHAOXING LOTUS TEXTILES TRADING CO., LTD (Китай). Так, постачальником товару було допущено помилку в експортній митній декларації, а саме неправильно вказано ширину товару, який поставляється. При цьому, позивач не несе відповідальності за складання документів у країні постачальника товару.
Водночас, ця помилка жодним чином не вплинула на заявлену позивачем митну вартість товару, оскільки у поданих позивачем до митного оформлення товаросупровідних документах таких як специфікація, проформа інвойс, комерційний інвойс, пакувальний лист, сертифікат якості тощо вказано правильну ширину товару 210 см.
Крім цього, у митній декларації, яку відмовлено у митному оформленні, та в оформленій митній декларації вказано правильні дані, що ширина товару становить 210 см.
Отже, посилання відповідача на цю обставину як на підставу для коригування заявленою позивачем митної вартості товару є необґрунтованим.
Щодо взятої митної декларації, яка була джерелом для коригування, суд зазначає на наступне.
Безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, їх сезонність, наявності попиту та пропозиції тощо.
Разом з цим, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами, зокрема, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, їх сезонність, наявність попиту та пропозиції.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості (постанова Верховного Суду від 21.08.2020 р. у справі №814/1521/16).
Зменшення вартості товарів в порівнянні з попередніми митними оформленнями і наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству не передбачено законом як підстави для витребування додаткових документів і коригування митної вартості, і не може бути підставою обґрунтованого сумніву у заявленій митній вартості. Адже наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17 та від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.
Таким чином, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку що при винесенні рішення про коригування митної вартості товару № UA110130/2023/000196/1 від 03.11.2023 року, відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав, що є підставою для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, тому судовий збір у розмірі 3 028 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110130/2023/000196/1 від 03.11.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма