Справа № 138/846/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 липня 2024 р. Справа № 138/846/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів,

в с т а н о в и в :

В березні 2023 року до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області звернулась Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01.02.2024 апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України задоволено частково. Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2023 скасовано. Провадження у справі за позовом Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів закрито. Роз`яснено Військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови позивач вправі звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.02.2024 справу № 138/846/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплачених коштів направлено до Вінницького окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи.

06.03.2024 матеріали справи надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено головуючого суддю по справі Жданкіну Наталію Володимирівну.

Ухвалою від 11.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.04.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останнім наведено судову практику пов`язану із виплатою військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №244-ос від 09.05.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України відповідно до п.п. «г» п.3 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також, на підставі вказаного наказу від 09.05.2022 за №244-ос відповідачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років військової служби, яку виплачено в сумі 104912,45 грн.

В подальшому, позивачем прийнято наказ від 04.02.2023 №74-ос, яким внесено зміни до пункту наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.05.2022 за №244-ос, шляхом виключення з наказу пункту про виплату відповідачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років військової служби.

Підставою для винесення наказу від 04.02.2023 став рапорт начальника відділу кадрів від 03.02.2023 №12/1712/23-Вн. Як повідомив у позовній заяві представник позивача, внесення відповідних змін у наказ від 09.05.2022 за №244-ос було також зумовлено отриманням від Адміністрації Державної прикордонної служби України листа від 27.01.2023 за №17/3637/23-Вих, який містив рекомендації щодо підстав виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивачем було направлено лист від 07.02.2023 №42/997-23-вих про повернення коштів в сумі 104912,45 грн.

Відповідачем кошти повернуті в добровільному порядку не були, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

На підставі частини першої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 558).

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції № 558, ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Пунктом 2 глави 9 розділу V Інструкції № 558 визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини та інші поважні причини, визначені Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач в даному випадку звільнений з військової служби за пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військове службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) та календарна вислуга становить 17 роки 09 місяців 11 днів.

Суд зазначає, що пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): зокрема, один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Слід зазначити, що п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було доповнено підпунктом "г" згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян" № 2169-IX від 01.04.2022.

Враховуючи вищевикладене, відповідач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) за наявності календарної вислуги років - 17 повних календарних років (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), мав право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Висновки суду узгоджується і правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладена в постанові від 03.05.2023 по справі №480/4920/22, від 30.06.2023 по справі № 480/6972/22.

Крім того, стосовно підстав звернення позивача до суду, що зазначені в адміністративному позові, суд зазначає наступне.

Інструкцією № 558 від 25.06.2018 не визначені питання та підстави повернення нарахованих та виплачених одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи, що спеціальним законодавством, яким врегульовано порядок оплати праці військовослужбовців, не визначено підстав відрахувань з їх грошового забезпечення, тому за аналогією закону до спірних відносин слід застосувати норми статті 127 КЗпП України.

Відповідно до статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160 (далі Закон № 160) особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Як визначено частинами другою, третьою, четвертою статті 8 Закону № 160 у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. (…).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Між тим, позивачем не надано жодного належного доказу того, що відповідач є винною особою та на відповідача поширюються норми Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі під час отримання нарахованою роботодавцем на підставі відповідного наказу про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Кошти були нараховані та виплачені позивачем самостійно, на підставі чинного та діючого на час виплати коштів наказу про звільнення відповідача з військової служби.

Отже, отриману суму одноразової допомоги при звільненні щодо відповідача не можна вважати шкодою, завданою з вини працівника підприємству, установі, організації, яка відраховується з заробітної плати працівника відповідно до п. 3 ст. 127 КЗпП України.

Згідно статті 1215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Оскільки виплата грошового забезпечення з врахуванням одноразової грошової допомоги, яка є частиною грошового забезпечення відповідача, відповідачу проведена військовою частиною добровільно і відсутні підстави вважати нарахування цих сум внаслідок рахункової помилки позивача з огляду на висновки аудиторської перевірки, також відсутня недобросовісність відповідача в нарахуванні йому одноразової допомоги при звільненні, відповідач мав право на отримання такої суми під час звільнення, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна