Справа № 480/4415/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2024 року Справа № 480/4415/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,
представника позивача Рижова С.С.,
представника відповідача Терещенка В.С.,
представника третьої особи - Верещагіна Д.Б.,
розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить:
- визнати протиправним рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
- скасувати постанову №74355851 від 03.05.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у провадженні відповідача перебуває виконавче провадження ВП №74355851. 22.05.2024 позивач отримала постанову №74355851 від 03.05.2024 про накладення штрафу. Згідно з вказаною постановою, державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Терещенко В.С., на боржника ОСОБА_1 , постановлено накласти штраф у розмірі 1700,00 грн. Оскаржувана постанова була видана з обґрунтуванням, що боржник, без поважних причин, рішення суду зобов`язального характеру не виконала, що стало підставою для накладення штрафу державним виконавцем від 25.04.2025. В оскаржуваній постанові від 03.05.2024 вказано: «боржником без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру не виконано, що є підставою накладення штрафу, що зафіксовано актом державного виконавця від 25.04.2024».
Позивач вважає, що постанова підлягає оскарженню, адже складена з недотриманням вимог закону. Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, яким документом ОСОБА_1 було визнано боржником у виконавчому провадженні №74355851, за порушення та невиконання якої саме дії зобов`язального характеру на скаржника накладено штраф, а також відсутній акт державного виконавця, про який згадано в оскаржуваній постанові та який мав би бути складений 25.04.2024. Тобто, фактично оскаржувана постанова не має абсолютно жодного правового підґрунтя, а такі рішення державного виконавця виглядають як намір безпідставно стягнути з особи кошти у розмірі 1700,00 грн, не довівши при цьому належним чином необхідність винесення такої постанови.
Ухвалою суду від 30.05.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду. Також залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу на боржника винесена у відповідності до норм чинного законодавства. Звертає увагу суду на те, що позивачем не було в установлений строк виконано судове рішення, про що був складений відповідний акт, а тому державним виконавцем правомірно було прийнято спірну постанову (а.с.22-24).
На вказаний відзив представник позивача надав відповідь, у якій зазначає, що оскаржувана постанова № 74355851 про накладення штрафу не має правового обґрунтування та законних підстав її винесення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.
Представник відповідача та третьої особи заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
06.03.2024 відповідачем, на підставі вищевказаного виконавчого листа, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74355851, відповідно до якої предметом виконання є: «Визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10 кв.м./показана в додатку №2 арк.1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри/2,06; 5,92;1,55;4,56;0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м/показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором штриховкою червоного кольору лінійні розміри/1,0;10,8;13,64;1,77;15,22;0,3;10,65/м».
Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_3 , а стягувачем - ОСОБА_2 . Також у вказаній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Вказана вимога не містить дати та номеру (а.с.41).
21.03.2024 відповідачем був складений акт, у якому зазначено, що боржник був відсутній (а.с.61).
Також відповідачем надано суду «Вимогу виконавця», у якій державний виконавець вимагає: «У відповідності до статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" відділом за постановою про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні №74355851 від 28.02.2023 залучено спеціаліста для надання усних рекомендацій та роз`яснень, що потребують спеціальних знань у виконавчому провадженні на виконання рішення суду, за місцем вчинення виконавчої дії. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 18, 20 Закону України "Про виконавче провадження" з метою виконання рішення суду, прошу сторін виконавчого провадження (боржник, стягувач) бути присутніми за запланованими виконавчими діями 25.04.2024 о 11:00 ранку за адресою АДРЕСА_1 на цей час заплановано виїзд спеціаліста Державного агентства земельних ресурсів України для надання пояснень, рекомендацій та відповідей у виконавчому провадженні.».
Вказана вимога не містить дати та номеру (а.с.47).
25.04.2024 відповідачем був складений акт, у якому зазначається, що був присутній боржник - ОСОБА_4 , однак жодної інформації щодо присутності ОСОБА_1 у вказаному акті не зазначено (а.с.61).
03.05.2024 відповідачем прийнято оскаржувану у даній справі постанову про накладення штрафу ВП №7435581, відповідно до змісту якої встановлено, що боржником ( ОСОБА_1 ) без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру не виконано, що є підставою для накладення штрафу та зафіксовано в акті державного виконавця від 25.04.2024. Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.
Не погоджуючи із правомірністю винесеної постанови від 03.05.2024, позивач звернулася до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з частинами 1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення в строк, встановлений державним виконавцем.
Таким чином на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт виконання або невиконання боржником судового рішення у відповідний строк.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
У ході розгляду справи судом не було встановлено, що позивач до моменту прийняття оскаржуваної постанови була обізнана про виконавче провадження ВП №74355851, оскільки відповідачем не надано докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також двох вимог виконавця на адресу позивача.
Окрім того, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відправлення здійснювались на адресу: АДРЕСА_1 , у той час як фактична адреса позивача: АДРЕСА_2 .
Також представник відповідача у судовому засіданні не зміг чітко зазначити, чи була присутня ОСОБА_1 під час складання актів від 21.03.2024 та від 25.04.2024, у той час коли у вказаних актах не зазначено, що позивач була присутня під час проведення виконавчих дій.
Разом із тим, слід зазначити, що для застосування штрафних санкцій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суду необхідно встановити граничний строк виконання судового рішення боржником, який встановлено державним виконавцем та який передбачений Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону №1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Саме після закінчення граничного строку у відповідача є право на прийняття відповідної постанови та накладення штрафу.
Судом враховується, що нормами пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404, встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, однак державним виконавцем було залишено поза увагою норми вказаного Закону.
Згідно із статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Отже, тільки у разі невиконання без поважних причин, але із урахуванням граничних строків для добровільного виконання боржником рішення суду, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.
Враховуючи вказане вище, строки для добровільного виконання, з урахуванням пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, а також Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на час винесення спірної постанови не сплинули.
Разом із тим, державним виконавем не було враховано зазначені обставини та передчасно винесено спірну постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700,00 грн.
Зазначені висновки суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 12.12.2023 у справі № 480/8125/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.05.2024 у виконавчому провадженні ВП №74355851 є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Разом з тим, позовна вимога позивача визнати протиправним рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуваним рішенням є фактично прийнята постанова від 03.05.2024 у виконавчому провадженні ВП №74355851, а тому належним та достатнім способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування вказаної постанови.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в загальному розмірі 1211,20 грн, сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 24.05.2024 (а.с.3).
Також представником позивача у судовому засіданні було зазначено про наявність витрат на правову допомогу, докази про яку будуть надані упродовж 5 днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним та скасування постанови - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.05.2024 у виконавчому провадженні ВП №74355851 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько