Справа № 560/17496/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Справа 560/17496/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 за період з 29.01.2020 по 01.08.2023;

- зобов`язати Службу безпеки України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з врахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" за період з 29.01.2020 по 01.08.2023;

- визнати протиправними дії Служби безпеки України у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за 2023 рік за 26 календарних діб, а також за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік за 126 календарних діб, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати Службу безпеки України перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2023 рік за 26 календарних діб, а також за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, із розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб";

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за календарний рік військової служби;

- зобовязати Службу безпеки України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 21 календарний рік військової служби, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб";

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо виплати грошового компенсації за речове майно, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.05.2017;

- зобов`язати Службу безпеки України виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки Укараїни щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо непроведення своєчасного розрахунку ОСОБА_1 при звільненні;

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.08.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року позовну заяву повернуто у зв`язку з порушенням Позивачем правил об`єднання позовних вимог, установлених КАС України, за відсутністю підстав для застосування положень статті 172 КАС України.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачами не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначив, що у позовній заяві Позивачем об`єднано позовні вимоги, які можна розділити на окремі блоки.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стверджуючи, що всі позовні вимоги пов`язані однією підставою виникнення, одними й тими ж самими доказами.

При цьому Апелянт зазначає, що всі заявлені ним позовні вимоги походять з одних правовідносин - неправильне обрахування та невиплата всіх сум, що належить працівникові при звільненні, є взаємопов`язаними та засновуються на одних доказах.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення його позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024 та від 10.06.2024 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, четвертої - шостої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано право особи заявити в одній позовній заяві кілька вимог.

Разом з тим такі вимоги повинні відповідати наступним критеріям: 1) бути пов`язані між собою; 2) виникли з одних підстав; 3) підсудні одному суду; 4) підлягають розгляду в порядку одного й того ж самого судочинства; 5) засновуються на одних доказах.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції відповідних обставин цієї справи, колегія суддів установила, що підставою для звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 зазначає протиправні дії СБУ при розрахунку його грошового забезпечення в розмірі, який на переконання Позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак і невиплата всіх сум, що належить працівникові при звільненні з відповідною компенсацією.

Крім того, на підтвердження заявлених у цій справі позовних вимог ОСОБА_1 посилається на одні й ті самі докази.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що вимоги, заявлені Позивачем у позові в цій справі, пов`язані між собою та підлягають розгляду в межах однієї справи.

Разом з тим судова колегія зазначає, що частиною шостою статті 172 КАС України передбачено право суду, зокрема з власної ініціативи, до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо повернення позовної заяви та порушення права Позивача на доступ до суду.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року - скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 02 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев