Справа № 580/3888/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3888/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.,

суддів: Губської Л.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго", позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. про арешт коштів боржника від 02.04.2024 у виконавчому провадженні № 74225920 в рамках зведеного виконавчого провадження № 73774348 щодо накладення арешту на грошові кошти Відокремленого структурного підрозділу "Уманські енергетичні мережі" Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірна постанова є протиправною, адже державний виконавець наклав арешт у виконавчому провадженні № 74225920 в рамках зведеного виконавчого провадження № 73774348 на суму ,42 грн, тоді як загальна сума заборгованості ПАТ "Черкасиобленерго" станом на час винесення спірної постанови склала ,21 грн, що є значно меншою ніж вказано в постанові.

Представник позивача вказав, що у цьому випадку державний виконавець в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження" не провів перевірку виконання боржником судових рішень, чим не дотримав засад справедливості, неупередженості, об`єктивності та співмірності заходів примусового виконання судових рішень.

Також представник позивача зазначив, що спірна постанова не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, оскільки не містить найменувань всіх стягувачів, переліку всіх виконавчих проваджень, що перебувають в зведеному виконавчому провадженні № 73774348, а також дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 73774348.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року адміністративний позов - задоволено.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова від 02.04.2024 винесена державним виконавцем необґрунтовано, оскільки сума, на яку накладений арешт, не відповідає фактичній сумі заборгованості. Суд встановив, що у матеріалах справи відсутні докази перевірки державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови стану виконання боржником судових рішень, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що державний виконавець не дотримався засад справедливості, неупередженості, об`єктивності та співмірності заходів примусового виконання судових рішень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника (Позивача), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено, Державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом та жодним чином не порушив прав та законних інтересів Позивача.

Зазначає, що відповідно до матеріалів зведеного виконавчого провадження № 73774348 про стягнення грошових коштів з боржника ПАТ «Черкасиобленерго» (облікова картка на зведене виконавче провадження міститься в матеріалах справи) перебуває 26 виконавчих проваджень. В позовній заяві позивач зазначає 17 виконавчих проваджень, де боржником є ПАТ «Черкасиобленерго». Відповідно, на момент винесення постанови про арешт коштів від 02.04.2024 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження сума, що підлягала стягненню з боржника, згідно всіх наявних матеріалів по зведеному виконавчому провадженню становила 2 101 515 991,42 грн.

Вказує, що про факт добровільної сплати боржник державного виконавця до відкриття виконавчого провадження № 71930110 не повідомляв та не надавав підтвердження сплати частини боргу в добровільному порядку.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. При цьому, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про повернення апеляційної скарги, оскільки при відкритті провадження встановлено, що підстави для повернення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 73774348 щодо стягнення коштів з боржника - ПАТ "Черкасиобленерго", до складу якого, зокрема, входить виконавче провадження № 74225920 (з виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 17-14-01/1494 (925/909/23) виданий 08.01.2024 про стягнення з ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ПрАТ "НЕК" "Укренерго" 454658418,55 грн боргу; 68790053,02 грн інфляційних втрат; 24134930,83 грн три проценти річних та 939400,00 грн судового збору.

Постановою про арешт коштів від 02.04.2024 у виконавчому провадженні № 74225920 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наклав арешт на грошові кошти, що належать відокремленому структурному підрозділу "Уманські енергетичні мережі ПАТ "Черкасиобленерго" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у сумі ,42 грн.

Позивач вважає вказану постанову про арешт коштів протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, за умовами частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1).

Пунктом 7 ч. 3 ст.18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Приписами частин 1-3 ст.56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, виконавець під час здійснення виконавчого провадження проводить перевірку виконання боржниками рішень та накладає арешт на кошти боржника у розмірі суми стягнення задля забезпечення реального виконання рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у ВП № 74225920 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 17-14-01/1494 (925/909/23) виданий 08.01.2024 про стягнення з ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ПрАТ "НЕК" "Укренерго" 454658418,55 грн боргу; 68790053,02 грн інфляційних втрат; 24134930,83 грн три проценти річних та 939400,00 грн судового збору, ПАТ "Черкасиобленерго" у добровільному порядку врегулювало з Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" частину заявленої позивачем до стягнення у справі № 17-14-01/1494 (925/909/23) основної суми заборгованості за електричну енергію для врегулювання небалансів згідно договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 0530-01041 від 09.05.2019 на підставі Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.03.2024.

Наявні у матеріалах справи платіжні інструкції вказують на сплату позивачем частини суми боргу у зведеному виконавчому провадженні № 73774348, що у свою чергу свідчить про те, що станом на час прийняття спірної постанови про арешт коштів, сума боргу позивача була меншою за суму арешту ,42 грн).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова від 02.04.2024 винесена державним виконавцем необґрунтовано, оскільки сума, на яку накладений арешт, не відповідає фактичній сумі заборгованості.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази перевірки державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови стану виконання боржником судових рішень, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що державний виконавець не дотримався засад справедливості, неупередженості, об`єктивності та співмірності заходів примусового виконання судових рішень.

Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції. Крім того, на користь такого висновку суду першої інстанції свідчить і обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, посилання відповідача на те, що про факт добровільної сплати боржник державного виконавця до відкриття виконавчого провадження № 71930110 не повідомляв та не надавав підтвердження сплати частини боргу в добровільному порядку

Судом першої інстанції вірно зауважено, що проведення перевірки виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону № 1404 належить до повноважень державного виконавця.

При цьому, невідповідність розміру актуальної заборгованості відповідача станом на 02.04.2024 сумі грошових коштів, на який накладено арешт, свідчить про недотримання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду висловлені у постанові від 01 квітня 2024 року у cправі № 4/69/07.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанову про арешт коштів від 02.04.2024 ВП № 74225920 слід визнати протиправною та скасувати.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев