Справа № 295/5526/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/5526/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кузнєцов Д.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 липня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

представника відповідача: Гончаренка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Поліського округу Якимчика О.М. про закриття провадження у справі №337-24 від 02.04.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.03.2024 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Поліського округу Якимчиком О.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення №019298 відносно нього як директора КП "Експлуатація штучних споруд" Житомирської міської ради за ч.1 ст.52 КУпАП, а також ст.53 КУпАП, ст.56 Закону України "Про охорону земель", ст.211 Земельного кодексу України, ст.57 Закону України "Про управління відходами". У протоколі було зазначено, що під час проведення днопоглиблювальних робіт русла р.Тетерів у м.Житомирі в період серпня 2023 року позивачем влаштовано під`їзну дорогу шляхом розміщення будівельних відходів на земельній ділянці, яка належить до земель водного фонду, що призвело до їх псування виробничими та іншими відходами. При цьому, проведення даних робіт свідчить про невиконання природоохоронного режиму використання земель водного фонду. За результатом розгляду протоколу 02.04.2024 року було винесено постанову про закриття провадження у справі №337-24, при цьому у ній зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст.42, 46 Закону України "Про охорону земель", ст.17 Закону України "Про управління відходами". Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний інспектор не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 в його вчиненні. Єдиним доказом, який містить фактичні дані, на основі яких взагалі зроблено висновок про необхідність притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, є постанова СУ ГУНП в Житомирській області від 25.12.2023 року про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 15.09.2022 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб Житомирської міської ради складу кримінального правопорушення. Однак зміст вказаної постанови прямо спростовує причетність позивача до вчинення протиправних дій, що становлять склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.52, ст.53 КУпАП. Поза увагою відповідача також залишилася та обставина, що згідно тексту постанови саме ТОВ "Елітбуд-1" проводило роботи, а саме очистку русла від мулових відкладів та з метою вивезення мулових відкладів в руслі облаштували ґрунтову дорогу вздовж лівого берега з будівельних відходів (щебінь, бій цегли, бетону). При розгляді справи про адміністративне правопорушення не здобуті докази, якими встановлені конкретні особи, котрі облаштували ґрунтову дорогу вздовж лівого берега з будівельних відходів, а також не встановлено фактів, що саме директор підприємства ОСОБА_1 вчинив вказане адміністративне правопорушення. Таким чином, на переконання позивача, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови порушено вимоги ст.ст.38, 245, 247, 251, 280 КУпАП, а також протиправно зазначено в ній про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності правових підстав.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 травня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Скасовано постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Якимчик О.М. про закриття провадження у справі №337-24 від 02.04.2024 року, а також вирішено надіслати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.52, ст.53 КУпАП на новий розгляд до Державної екологічної інспекції Поліського округу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Поліського округу на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Державної екологічної інспекції Поліського округу Державної екологічної інспекції України №337-24 від 02 квітня 2024 року справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що протягом червня-серпня місяців 2022 року під час проведення днопоглиблювальних робіт сусла р.Тетерів у м.Житомирі КП «Експлуатація штучних споруд» Житомирської міської ради влаштовано під`їзну дорогу шляхом розміщення будівельних відходів на земельних ділянках, які належать до земель водного фонду, що призвело до псування земель водного фонду виробничими та іншими відходами. При цьому, проведення даних робіт свідчить про невиконання природоохоронного режиму використання земель водного фонду. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 від 25.12.2023 року кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000059 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.239, ч.2 ст.242 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні посадових осіб Житомирської міської ради складу кримінального правопорушення та направлено до Державної екологічної інспекції Поліського округу для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про передчасність винесення старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Якимчиком О.М. оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої. А саме, оскаржувана постанова взагалі не містить кваліфікації дій ОСОБА_1 за нормами КУпАП, як і не містить жодних обґрунтувань та підстав закриття справи про адміністративне правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 . У постанові будь-яких доказів вини останнього у вчинені такого правопорушення не наведено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст.53 КУпАП).

Зі змісту положень ст.245 КУпАП слідує, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що доводяться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в її основу була покладена постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області Гузя А.І. від 25.12.2023 року про закриття кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000059 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.239, ч.2 ст.242 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні посадових осіб Житомирської міської ради складу кримінального правопорушення.

Дотримуючись вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Надаючи оцінку правомірності винесення відповідачем оскарженої постанови, колегія суддів вважає, що при винесенні постанови №337-24 від 02.04.2024 року про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ст.ст.42, 46 Закону України "Про охорону земель", ст.17 Закону України "Про управління відходами", старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Якимчиком О.М. порушено вимоги ст.280 КУпАП.

Так, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовувати і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому, норм щодо відсутності у такого органу (посадової особи) повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Отже, провадження в адміністративній справі не може бути закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП без встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А встановлення винуватості є важливим юридичним фактом, який може вплинути на відшкодування шкоди або можливість застосування більш жорсткої санкції.

Крім того, за змістом статті 247 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п.1 ст.247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Таким чином, встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст.247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Так, якщо обставина, передбачена п.7 ст.247 КУпАП виникла під час розгляду справи органом (посадовою особою), і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує та/або не погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, то закриття провадження є можливим після вирішення питання про встановлення вини такої особи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2024 року слідує, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.52 КУпАП, а також ст.53 КУпАП, ст.56 Закону України "Про охорону земель", ст.211 Земельного кодексу України, ст.57 Закону України "Про управління відходами", тоді як оскаржена постанова взагалі не містить кваліфікації дій ОСОБА_1 за нормами КУпАП , як і не містить жодних обґрунтувань та підстав закриття справи про адміністративне правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 . В постанові будь-яких доказів вини останнього у вчинені такого правопорушення не наведено. Посилання відповідача на постанову слідчого про закриття кримінального провадження не є такими.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передчасність винесення старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Якимчиком О.М. оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої. Відтак позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно із п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Колегія суддів погоджується із тим, що незважаючи на те, що прохальна частина позовної заяви не містить вимоги про надіслання справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд, суд вважає за необхідне викласти резолютивну частину рішення саме у подібній інтерпретації, оскільки положення п.2 ч.3 ст.286 КАС України не допускає іншого варіанту.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.