Справа № 580/3016/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року справа № 580/3016/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (20444, Черкаська область, Звенигородський район, с. Вишнопіль) з позовною заявою до Тальнівської міської ради (20401, м. Тальне, вул. Соборна, 28) в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Тальнівської міської ради Про відмову у наданні дозволу на передачу у власність шляхом викупу за нормативно грошовою оцінкою земельних ділянок, кадастровий номер :01:001:1226, :01:001:1227, :01:001:1228 від 29.02.2024 року №54/8-34.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у прийнятому відповідачем рішенні відсутні будь-які посилання на підстави для відмови у наданні дозволу на викуп земельної ділянки, що свідчить про невідповідність його критеріям обґрунтованості та, як наслідок, протиправної бездіяльності міської ради при розгляді клопотання заявника. Крім того, наголошує, що у спірному випадку ефективним і таким, що зумовлює повне відновлення порушених прав особи, є покладення на відповідача обов`язку з повторного розгляду клопотання позивача із прийняттям рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 29.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Відповідач ухвалу про відкриття провадження у адміністративній справі отримав 29.04.2024 в електронному кабінеті проте відзив на позов не подав про причини суд не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 05.02.2024 звернувся до Тальнівської міської ради із заявою, в якій просив прийняти рішення про викуп земельних ділянок площею 7,8978, 2,1075, 4,3800 га, за кадастровими номерами :01:001:1226, :01:001:1227, :01:001:1228.

До цього клопотання позивачем було додано, зокрема, копію державного акта на землю, копію витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Тальнівської міської ради від 29.02.2024 №54/8-34 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на передачу у власність шляхом викупу за нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок кадастровий номер :01:001:1226, :01:001:1227, :01:001:1228, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населеного пункту с. Вишнопіль, звенигородського району, Черкаської області (Тальнівська міська територіальна громада), у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та нормативно-правових актів, що передбачені абзацом 1 пункту 6-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме право на викуп земельних ділянок мають громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкуваного володіння, а також юридичні особи, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства.

Не погоджуючись із указаним індивідуальним актом, вважаючи його таким, що прийнятий з порушенням вимог Земельного кодексу України і без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, ставлячи вимогу про визнання його протиправним.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 4 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 2 ст. 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам регламентовано статтею 128 Земельного кодексу України.

Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень (абз. 1 ч. 1).

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються, зокрема: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу (ч. 2).

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (ч. 3).

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (ч. 5).

Отже, положеннями Земельного кодексу України регламентовані загальні правила та умови продажу земельних ділянок, а також визначений вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у такому продажі.

Суд враховує, що реалізувати своє право на викуп земельної ділянки ОСОБА_1 вирішив у спосіб, визначений п. 6-1 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 6-1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України (е редакції, чинній на час звернення позивача із клопотанням 31.01.2022) громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства, а також орендарі земельних ділянок, які набули право оренди землі шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до 2010 року, мають право на викуп таких земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів. У разі купівлі земельної ділянки з розстроченням платежу право власності переходить до покупця після сплати першого платежу. Вимоги частини сьомої статті 130 цього Кодексу не поширюються на земельні ділянки, які придбаваються відповідно до цього пункту.

Право викупу також належить громадянам України - спадкоємцям громадян, яким належало право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства (крім випадків, коли такі земельні ділянки були передані у власність чи користування фізичним або юридичним особам). Якщо таких спадкоємців декілька, земельна ділянка придбавається ними у спільну часткову власність, де частки кожного із спадкоємців у праві власності є рівними.

Права постійного користування та довічного успадковуваного володіння земельними ділянками державної та комунальної власності зберігаються за суб`єктами відповідного права, які не здійснили викуп таких ділянок відповідно до абзацу першого цього пункту.

Отже умовою, з якою законодавець пов`язував виникнення у громадянина України права на викуп таких земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів, є належність йому права постійного користування земельною ділянкою комунальної форми власності, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства.

Фактично незмінною така умова залишилася й з урахуванням внесених до цього пункту змін.

Як свідчать матеріали справи, приймаючи рішення від 29.02.2024 №54/8-34 про відмову у продажу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, Тальнівська міська рада керувалася пунктом 6-1 розділу Х Земельного кодексу України, а також, зокрема, відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, згідно витягів З Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2024 №№ ЗВ-024, ЗВ-024, ЗВ-024 земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:1226, :01:001:1227, :01:001:1228, відповідно площею 7,8978, 2,1075, 4,3800 га, належить Тальнівській міській раді, а відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2024 №№ 370972917, 370974802 земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:1226, :01:001:1227 зареєстровано право на оренду з 14.10.2010 за СФГ «Світлана».

З інформаційної довідки № 370973800 від 22.03.2024 встановлено що в Державному реєстрі речових прав відомості про реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:1228 відсутні.

Частиною 1 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності..

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за чинного правового регулювання на час звернення до відповідача із клопотанням про надання дозволу на викуп земельної ділянки позивач у розумінні п. 6-1 розділу Х ЗК України не належав до фізичних осіб, яким надано право на викуп спірної земельної ділянки у власність, оскільки вказані ділянки знаходяться в оренді Фермерського господарства Світлана.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржуване у цій справі рішення органу місцевого самоврядування відповідає нормативному регулюванню спірних правовідносин, містить посилання на норму права, що зумовило його прийняття (п. 6-1 розд. Х ЗК України), а відтак відсутні обґрунтовані підстави для визнання його протиправним.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР