Справа № 380/7198/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7198/23 пров. № А/857/2972/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (суддя Грень Н.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складення повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/7198/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача, які полягають у невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за час перебування у розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022; 2) зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткову грошову винагороду за період перебування в розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022; 3) визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті із 25.02.2022 по 03.05.2022 ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; 4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період із 25.02.2022 по 24.05.2022 надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 60 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років із відрахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за час перебування у розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період перебування в розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), щодо виплати з 25.02.2022 по 03.05.2022 ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 40 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період із 25.02.2022 по 24.05.2022 надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 60 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, із врахуванням раніше виплачених сум.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при ухваленні вищевказаного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до пункту 10 частини 1 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), які перебувають у розпорядженні та на яких покладено наказом відповідного начальника (командира), у розпорядженні якого вони перебувають, тимчасове виконання обов`язків за вакантними посадами за їх спеціальністю, за час фактичного виконання обов`язків за цими посадами, але не більше ніж за два місяці виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються. Підполковник ОСОБА_1 з 03.03.2022 по 24.05.2022 року перебував у розпорядженні начальника (командира) ІНФОРМАЦІЯ_3 два місяці, оскільки в період перебування у розпорядженні вищезазначеного офіцера у НОМЕР_2 прикордонному загоні були відсутні вакантні посади для призначення, у зв`язку цим після 03.05.2022 позивачу було припинено виплату грошового забезпечення разом до якого входила додаткова винагорода передбачена Постановою №168. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Зазначає, що оскільки позивач не погоджується з невиплатою грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за час перебування у розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022 та виплатою з 25.02.2022 по 03.05.2022 надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, до спірних правовідносин слід застосувати спеціальний процесуальний строк передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України - місячний строк на звернення до суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 у період із 25.02.2022 по 07.03.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливій період у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ), з якої звільнений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.03.2023 № 72-ос за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: а саме коли один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років) пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2023 № 231-ОС виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 15).

Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022 №52-ОС підполковника запасу ОСОБА_1 , який прибув з оперативного військового резерву 1 черги з ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 25.02.2022 зараховано до списків особового складу загону, на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю головного оперативно-розшукового відділу (а.с. 12).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2022 №62-ОС підполковника ОСОБА_1 зараховано в розпорядження начальника загону, звільнивши із посади начальника відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю головного оперативно-розшукового відділу відповідно до підпункту 2 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115 (а.с. 13).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.05.2022 № 230-ОС підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів як такого, що перебуває у розпорядженні начальника загону та визначено таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою із 24.05.2022 (а.с. 14).

З інформації відображеної у архівних відомостях особистої картки грошово забезпеченням ОСОБА_1 за 2022 рік слідує, що у травні 2022 року останньому нараховано грошове забезпечення, включаючи: посадовий оклад - 345,81 грн.; оклад за військовим званням - 90,97 грн.; надбавка за вислугу років - 218,39 грн.; надбавка за особливості проходження військової служби - 262,06 грн.; премія - 674,32 грн.; індексація - 58,9 грн..

Разом грошове забезпечення за травень 2022 року нараховано в сумі 1591,55 грн. (без урахування індексації у сумі 58,9 грн.).

Місячний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на час зарахування в розпорядження 03.03.2022 становив 21 399 грн., що включало згідно інформації, відображеній в особистій картці грошового забезпечення, такі основні та додаткові види грошового забезпечення як: посадовий оклад - 5360 грн.; оклад за військовим званням - 1410 грн.; надбавка за вислугу років - 3385 грн. (50 % від посадового окладу та окладу за військовим званням); надбавка за особливості проходження військової служби - 4062 грн. (40% від посадового окладу + окладу за військовим званням + надбавка за вислугу років); премія - 7182,4 грн. (134 % від посадового окладу).

Таким чином, із архівних відомостей особистої картки грошового забезпеченням ОСОБА_1 за 2022 року слідує, що у травні виплачено грошове забезпечення у сумі 1591,55 гри., тобто не за повний місяць.

Крім цього, у наказі від 25.02.2022 № 52 -ОС про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу загону, на всі види забезпечення та призначення і вступ на посаду із 25.02.2022 визначено виплачувати останньому надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 60 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Однак, згідно з інформацією, відображеною у особистій картці грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік, надбавка за особливості проходження військової служби у період із лютого по травень 2022 року виплачувалась у розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Також, із закінченням двомісячного строку перебування у розпорядженні із 03.05.2022 припинено виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 30 000 грн. на місяць за травень 2022 року, що відображено в особистій картці грошового забезпеченням та підтверджується копією наказу із додатком від 09.06.2022 № 285-ОС «Про виплату додаткові винагороди», відповідно до якого виплату проведено за 1,2 та 24-31 червня 2022 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за час перебування у розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022 та надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 60 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період із 25.02.2022 по 24.05.2022 позивач звернувся із цим позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 9 Закону №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 127 Положення про проходження громадянами військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається коли начальник органу Держприкордонслужби вищого рівня здійснює переміщення військовослужбовця, призначення якого на посаду належить до повноважень начальника органу Держприкордонслужби нижчого рівня, а також у разі переміщення військовослужбовця на посаду до розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, - до двох місяців.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1 - 3, 8, 9, 12, 16, 18 цього пункту, зберігається право на забезпечення всіма видами матеріального та грошового забезпечення за останньою посадою, яку вони займали. Порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які зараховані у розпорядження з інших підстав, визначається законодавством, що регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у розпорядженні понад два місяці, що суперечить приписам підпункту 2 пункту 127 Положення № 1115, яким допускається виведення в розпорядження до двох місяців.

Пунктом 128 Положення № 1115 визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 127 цього Положення, Голова Державної прикордонної служби України має право продовжити строк перебування військовослужбовця у розпорядженні начальника органу Держприкордонслужби зі збереженням усіх видів грошового забезпечення до шести місяців.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Судом встановлено, що згідно з архівними відомостями особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік у травні 2022 року останньому нараховано грошове забезпечення в сумі 1591,55 грн. (без урахування індексації у сумі 58,9 грн.).

Місячний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на час зарахування в розпорядження 03.03.2022 становив 21399 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час перебування у розпорядженні у період із 03.03.2022 по 23.05.2022 ОСОБА_1 мав право на отримання збереженого місячного грошового забезпеченням за останньою посадою у розмірі 21399,40 грн..

Таким чином, виплачене у травні 2022 року грошове забезпечення у сумі 159,55 грн. виплачено не за повний місяць.

Щодо невиплати надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 60 відсотків від посадового окладу, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наказі від 25.02.2022 № 52 -ОС про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу загону, на всі види забезпечення та призначення і вступ на посаду із 25.02.2022 визначено виплачувати останньому надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 60 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а, відтак, відповідачем у період з лютого по травень 2022 року неправомірно виплачувалась у розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що вбачається з інформації відображеної у особистій картці грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік.

Також, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що відповідачем неправомірно, із закінченням двомісячного строку перебування у розпорядженні із 03.05.2022 припинено виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 30 000 грн. на місяць за травень 2022 року, що відображено в особистій картці грошового забезпеченням та підтверджується копією наказу із додатком від 09.06.2022 № 285-ОС «Про виплату додаткової винагороди», відповідно до якого виплату проведено за 1, 2 та 24-31 червня 2022 року.

Проходження військової служби військовослужбовцями Державної прикордонної служби України регламентується Положенням № 1115, норми якого гарантують збереження за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження грошове забезпечення на рівні посади із якої звільнено та зараховано в розпорядження на весь час перебування в розпорядженні (останній абзац п. 127 Положення № 1115).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття відповідачем заходів щодо призначення позивача на посаду у межах двомісячного строку перебування в розпорядженні чи невжиття заходів із продовження терміну перебування останнього в розпорядженні за рішенням Голови Державної прикордонної служби України із збереженням матеріального та грошового забезпечення не може впливати на конституційні гарантії соціального захисту військовослужбовця та членів його сім`ї з питань грошового забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що жодним чином не впливає на розмір грошового забезпечення строк перебування ОСОБА_1 у розпорядженні, навіть за умови такого перебування понад строки визначені пунктом 127 Положення № 1115, оскільки це не залежало від його волевиявлення. Не прийняття чи несвоєчасне прийняття такого рішення не може впливати на розмір грошового забезпечення позивача.

Щодо покликання відповідача (апелянта) на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким назва, частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції. Відповідно до статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто, з 19.07.2022 у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, особа має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

А згідно з пунктом 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Як слідує з матеріалів справи, позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 07.03.2023.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 10.04.2023 (дата подання позовної заяви до суду), тобто з дотриманням строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивачу неправомірно припинено та не виплачено грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду за час перебування у розпорядженні з 03.05.2022 по 24.05.2022, та з 25.02.2022 по 24.05.2022 неправомірно зменшено розмір надбавки за особливості проходження військової служби, то відповідача слід зобов`язати здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період перебування в розпорядженні із 03.05.2022 по 24.05.2022, з урахуванням виплачених сум та за період із 25.02.2022 по 24.05.2022 надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 60 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, із врахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в адміністративній справі №380/7198/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
С. П. Нос