Справа № 160/7029/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2024 рокуСправа №160/7029/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 18.03.2024 року за допомогою системи "Електронного суду " до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 27.04.1995 року по 24.12.1997 рік, з 29.04.1999 року по 28.10.2003 рік, з 17.08.2020 року по 17.12.2020 року, з 09.04.2021 року по 15.09.2021 року і призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 08.02.2024 року.
Ухвалою суду від 21.03.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
07.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
08.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058, чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Згідно пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Додаток № 5).
В довідці повинно бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, чинні на цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; дані про проведення атестації робочих місць. Копії наказів про атестацію відповідного робочого місця.
За результатом розгляду документів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно трудової книжки та даних, що містяться в реєстрі застрахованої особи
Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 23 роки 10 місяців 07 дн.
Пільговий стаж по Списку № 1 2 роки 05 дн.
До пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно довідки від 19.05.2022 № 36, виданої ДП Смоли з 17.08.2020 по 17.12.2020, з 09.04.2021 по 15.09.2021, оскільки в документі не зазначено в якому корпусі працювала особа. Відповідно до переліку робочих професій, виробництв, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом про результати атестації робочих місць № 108 від 02.09.2019 підтверджено право на посаді апаратник синтезу в виробництві іонообмінних смол, корпус 701-701 б. В документах, доданих до електронної справи, не прослідковується корпус в якому працював позивач.
Враховуючи зазначене, право на призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону заявник не має, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.
Також відповідачем у відзиві на позов зазначено, що періоди роботи з 27.04.1995 по 24.12.1997 та з 29.04.1999 по 28.10.2003 не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки, передбаченої пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток № 5).
Водночас, вищевказані періоди роботи були зараховані до загального страхового стажу на підставі записів трудової книжки (серії НОМЕР_2 ) та довідки від 09.10.2023 № М-21/2-08/144.
Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.
При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача. Також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 17.08.2020 по 17.12.2020, з 09.04.2021 по 15.09.2021.
Так, згідно копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 01.09.1990 (видано вкладиш АА №334135), ОСОБА_1 працював у спірний період на ДП "Смоли":
- запис 54 - 17.08.2020 прийнято апаратником синтезу 5 розряду служби головного технолога (наказ 210 від 14.08.2020)
- робоче місце атестоване та підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах Список №1;
- запис 55 - 17.12.2020 звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору згідно з п.2 ст.36 КЗпП (наказ 480 від 17.12.2020)
- запис 58 - 09.04.2021 - прийнято апаратником синтезу 5 розряду служби головного технолога (наказ 138 від 07.04.2021);
- робоче місце атестоване та підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах Список №1;
- запис 60 - 15.09.2021 - звільнено за згодою сторін (наказ 380 від 15.09.2021).
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працювала або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.
Відтак записи трудової книжки позивача в повній мірі підтверджують пільговий характер роботи позивача.
Також судом досліджену довідку від 19.05.2022 № 36 видану ДП "Смоли" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП "Смоли" з 17.08.2020 по 17.12.2020 в виробництві іонообмінних смол у технологічному процесі, корпус 701-701б за професією апаратник синтезу, що передбачено списком №1 та за період з 09.04.2021 по 15.09.2021 в виробництві іонообмінних смол у технологічному процесі, корпус 701-701б за професією апаратник синтезу, що передбачено списком №1.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно довідки від 19.05.2022 № 36, виданої ДП Смоли з 17.08.2020 по 17.12.2020, з 09.04.2021 по 15.09.2021, оскільки в документі не зазначено в якому корпусі працювала особа. Відповідно до переліку робочих професій, виробництв, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом про результати атестації робочих місць № 108 від 02.09.2019 підтверджено право на посаді апаратник синтезу в виробництві іонообмінних смол, корпус 701-701 б. В документах, доданих до електронної справи, не прослідковується корпус в якому працював позивач.
Проте зазначене спростовується матеріалами справи, а саме довідкою від 19.05.2022 № 36, в якій зазначено, що позивач працював в виробництві іонообмінних смол у технологічному процесі, корпус 701-701б. Зазначена довідка містить відомості про корпус - 701-701б.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку, поданих позивачем документів достатньо для підтвердження наявного пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому твердження відповідача про недоліки в заповненні уточнюючих довідок суд вважає необґрунтованими.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27.04.1995 по 24.12.1997 та з 29.04.1999 по 28.10.2003.
Так, згідно копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 01.09.1990 (видано вкладиш АА №334135), ОСОБА_1 працював у спірний період на ВАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського:
- запис 6 - 27.04.1995 - переведено у конверторний цех розливником сталі 5 розряду
- запис 7 - 24.12.1997 - звільнено за ініціативою робітника
- запис 8 - 29.04.1999 - прийнято у конверторний цех розливником сталі 5 розряду
- запис 9 - надано 6 розряд розливника сталі
- запис 10 - 28.10.2003 - звільнено за ініціативою робітника.
Зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки відповідачем не зазначено.
У відзиві на позов відповідачем зазначено, що періоди роботи з 27.04.1995 по 24.12.1997 та з 29.04.1999 по 28.10.2003 не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки, передбаченої пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток № 5).
Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994р. № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяли до 16.01.2003р.).
Таким чином, посада розливальника сталі, на якій працював позивач, відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Також робота позивача у зазначений період підтверджується архівною довідкою від 09.10.2023 №М-21/2-08/144 Архівного управління Камянської міської ради Дніпропетровської області.
Таким чином наданими документами підтверджується пільговий стаж роботи позивача у період з 27.04.1995 по 24.12.1997 та з 29.04.1999 по 28.10.2003 в ВАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського", який має бути зарахований позивачу до пільгового стажу за Списком №1.
Щодо позовної вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.
Таким чином, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до положень ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн.
Разом з тим, враховуючи, що позовну заяву позивачем до суду подано через підсистему "Електронний суд", то в силу положень ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" позивач мав сплатити 968,96 грн. судового збору.
Відтак, відповідно до положень ч.3 ст.139 КАС України, сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду підлягає поверненню позивачу у розмірі 605,60 грн.
При цьому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 242,24 грн., згідно із положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню за клопотанням позивача.
Відповідно до ч.5ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко