Справа № 420/18173/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18173/23

Головуючий І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Скрипченка В.О., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 07.09.2023р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Житомирській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 14.09.2021р. о/р №57 стосовно відмови йому у перерахунку пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок та виплату йому пенсії з дати її призначення з урахуванням заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату від 22.10.2020р. №1100, виданою АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у період з 2013р. по 2019р., з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Житомирській області протиправно прийнято рішення від 14.09.2021р. о/р № НОМЕР_1 про відмову позивачу у перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки неврахування відповідачами довідки про заробітну плату від 22.10.2020р. №1100, виданої АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у період з 2013р. по 2019р. впливає на реалізацію в подальшому його конституційного права на соціальний захист, гарантованого ст.46 Конституції України, яке згідно зі ст.64 Основного Закону України, не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідачі, у свою чергу, надали до суду першої інстанції письмовий відзиви, в яких позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 14.09.2021р. о/р №57 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням заробітної плати згідно з довідкою про його заробітну плату від 22.10.2020р. за №1100, що видана АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у 2013-2019р.р. з урахуванням вже отриманих сум пенсії. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області 09.10.2023р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2023р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач зазначене вище рішення в апеляційному порядку не оскаржив.

12.10.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

При цьому, відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення від 072023 року.

25.12.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області, у якому ОСОБА_1 заперечував проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

ГУ ПФУ в Житомирській області, належним чином повідомлене про розгляд справи, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 з 24.05.2021р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

08.09.2021р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши довідку про заробітну плату, яка видана АТ «Морський ордена «Знак Пошани» торговий порт Певек» російської федерації, за періоди роботи з липня по грудень 2013р., з квітня по грудень 2014р., з серпня по грудень 2015р., за серпень 2016р., з квітня по грудень 2017р., з липня по грудень 2018р. та з липня по грудень 2019р.

Розгляд документів, наданих для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , здійснювався за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області.

14.09.2021р. ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення №57 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.04.2023р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про врахування при обчисленні пенсії довідки про заробітну плату від 22.10.2020р. №1100, видану АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у 2013-2019р.р.

Однак, відповідач своїм листом від 21.04.2023р. №9361-8559/Т-02/8-1500/23 повідомив ОСОБА_1 , що за результатами перевірки електронної пенсійної справи ГУ ПФУ в Одеській області направлено лист до ГУ ПФУ в Житомирській області щодо перегляду рішення про відмову в перерахунку пенсії від 14.09.2021р. за №57, та додав до цієї відповіді розрахунки стажу та заробітної плати.

25.05.2023р. позивач повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою із проханням врахувати при обчисленні пенсії довідку про заробітну плату від 22.10.2020р. за №1100, видану АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у 2013-2019р.р.

Проте, у відповідь на повторну заяву позивача, ГУ ПФУ в Одеській області направило лист від 08.06.2023р. №14911-14554/Т-02/8-1500/23, в якому вказало, що за заявою позивача від 08.09.2021р. та долученою до неї довідкою АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» від 22.10.2020р. №1100 про заробітну плату, було прийнято рішення - про відмову у перерахунку пенсії. У свою чергу, листом від 18.05.2023р. №0600-0306-9/54015 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило, що вказане рішення прийнято правомірно та дотримуючись вимог чинного законодавства. При цьому, оскільки від ГУ ПФУ в Харківській області відповіді не надійшло, Головним управлінням повторно направлено лист від 06.06.2023р. №1500-0304-9/71821.

Згодом, ОСОБА_1 знову звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій втретє просив врахувати при обчисленні пенсії довідку про заробітну плату від 22.10.2020р. №1100, яка видана АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» за періоди роботи по трудовим договорам у 2013-2019р.р., так як довідки містять інформацію щодо сплати страхових внесків та надати рішення про відмову в перерахунку пенсії від 14.09.2021р. №57, прийнятого ГУ ПФУ в Житомирській області.

Разом з тим, 10.07.2023р. своїм листом від №18373-18045/Т-02/8-1500/23 відповідач, з посиланням на рішення ГУ ПФУ в Житомирській області та ГУ ПФУ в Харківській області, повторно повідомив ОСОБА_1 , що рішення про відмову у перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було прийнято правомірно та відповідно до чинного законодавства, а відмова обґрунтована тим, що в наданих позивачем довідках повинно бути вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески. До того ж, за документи, які належним чином підтверджують сплату страхових внесків, приймаються видані ГУ ПФ російської федерації довідки стосовно підтвердження сплати внесків за період роботи заявника на відповідному підприємстві (організації).

Вважаючи рішення відповідача від 14.09.2021р. о/р №57 протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог і, відповідно, з неправомірності спірного рішення ГУ ПФУ в Житомирській області.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав та свобод, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (ст.4 Закону №1058-IV).

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено ч.4 цієї статті, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим же Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказаним нормам відповідає також п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637), за приписами якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або ж навчання, а також архівними установами.

Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У свою чергу, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або необхідних записів у ній, які й визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021р. у справі №227/4273/16-а.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

13.03.1992р. України стала учасником «Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення».

29.11.2022р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328, згідно з п.1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992р. у м.Москві.

За правилами п.3 ч.1 ст.244 КАС України, визначаючи, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Таким чином, «Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992р. підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу та призначення позивачу пенсії.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Метою цієї Угоди від 13.03.1992р. є взаємне визнання та виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відповідно до ст.5 Угоди від 13.03.1992р., вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.6 Угоди від 13.03.1992р., для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Отже, Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при призначенні пенсії, а також заробіток за відповідний період, який підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Із урахуванням того факту, що спірний період роботи був здобутий ОСОБА_2 на території російської федерації, до спірних правовідносин також підлягають застосуванню положення «Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів» від 15.04.1994р., ратифікованої Законом України від 11.07.1995р. №290/95-ВР, яка підписана, зокрема, Урядами російської федерації та України.

Статтею 4 Угоди від 15.04.1994р. передбачено, зокрема, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або ж інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

За змістом ст.9 цієї ж Угоди, питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою від 13.03.1992р. або (і) двосторонніми угодами.

Аналізуючи викладені вище правові норми в їх системному зв`язку, колегія суддів наголошує, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць здійснюється за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Так, як уже встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами справи (зокрема, трудовою книжкою ОСОБА_1 від 03.11.1982р. серії НОМЕР_2 ), у період періоди роботи з липня по грудень 2013р., з квітня по грудень 2014р., з серпня по грудень 2015р., за серпень 2016р., з квітня по грудень 2017р., з липня по грудень 2018р. та з липня по грудень 2019р. працював за контрактом в АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» на території російської федерації. Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки цього товариства та не містять ні виправлень (підтирань), ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Таким чином, позивачем подано документи для підтвердження стажу його роботи на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж підлягає і визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

У той же час, рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 14.09.2021р. о/р № 57 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону №1058-IV мотивоване тим, що в довідках має бути вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески. У свою чергу, за документи, що підтверджують сплату страхових внесків приймаються довідки видані ГУ ПФ російської федерації, про підтвердження сплати внесків за період роботи заявника на відповідному підприємстві (організації).

Спірний період роботи в АТ «Морського ордену «Знак почесті» торговий порт Певек» з липня 2013р. по грудень 2019р. до загального стажу роботи зарахований, втім, як вбачається з розрахунку заробітку для обчислення пенсії, доданого до листа відповідача від 21.04.2023р. за №9361-8559/Т-02/8-1500/23 зарплата заведена « 0», що призвело до заниження коефіцієнту заробітної плати при обчисленні пенсії.

Разом із тим, слід зазначити про те, що 08.09.2021р. ОСОБА_1 , звертаючись до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-IV, надав довідку про заробітну плату, яка видана АТ «Морський ордена «Знак Пошани» торговий порт Певек», за періоди роботи з липня по грудень 2013р., з квітня по грудень 2014р., з серпня по грудень 2015р., за серпень 2016р., з квітня по грудень 2017р., з липня по грудень 2018р. та з липня по грудень 2019р.

Відповідач не надав доказів того, що вказані довідки не відповідають вимогам Порядку №22-1.

При цьому, відповідно до п.38 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV» (затв. постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1), при прийнятті документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту та належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує, а також засвідчує виявлені розходження.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (п.39 Порядку №22-1).

Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відтак, до компетенції ГУ ПФУ в Одеській області входить перевірка належного оформлення поданих документів та за наявності розбіжностей у таких, пенсійний орган уповноважений вчинити дії щодо здійснення перевірки таких документів.

Одночасно, у постанові від 12.04.2021 у справі №219/4550/17 Верховний Суд дійшов висновку, що неможливість врахування заробітної плати у зв`язку із неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Також, у постанові від 21.02.2020р. у справі №291/99/17 Верховний Суд вказав, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього відносно обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Що ж стосується того факту, що російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді від 13.03.1992, то колегія суддів наголошує, що 01.01.2023р. російська федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Колегія суддів зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Відносно неврахування довідок про заробітну плату, які видані АТ «Морський ордена «Знак Пошани» торговий порт Певек», з мотивів, що відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФ російської федерації, то варто звернути увагу на «принцип пропорційності», який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вищевказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Чинними на час виникнення спірних правовідносин міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця.

Сам факт офіційного працевлаштування ОСОБА_1 підтверджується записами в трудовій книжці.

За приписами ст.2 федерального закону російської федерації «Про трудові пенсії в російській федерації» від 17.12.2001р. №173-ФЗ, страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до ПФ російської федерації, та інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Водночас, ухвалою конституційного суду російської федерації від 10.07.2007р. №9-П визнано п.1 ст.10 федерального закону «Про трудові пенсії в російській федерації» таким, що не відповідає конституції російської федерації в частині положення, при якому несплата або ж неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності у відповідача офіційної інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за період роботи на вказаному товаристві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, доводи про нібито відсутність відомостей стосовно сплати страхових внесків, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Колегія суддів зауважує, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019р. у справі №144/669/17, від 20.03.2019р. у справі №688/947/17, а також від 01.03.2021р. у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути достатньою підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідачем не наведено, тому дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії позивача з врахуванням відповідних довідок є протиправними.

Жодного спростування вищевказаних висновків відповідачем під час розгляду справи як у суді 1-ї інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наведено та відповідних доказів не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 02.07.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.О. Скрипченко

І.О. Турецька