Справа № 640/28666/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної аудиторської служби України, яким просив:

- визнати протиправним зобов`язання Державної аудиторської служби України, визначені пунктом 8 (сторінка 4) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 "Про вимоги щодо усунення порушень" щодо усунення виявленого порушення, зазначеного у пункті 3 (сторінка 2) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 "Про вимоги щодо усунення порушень";

- визнати протиправним та частково скасувати пункт 2 (сторінки 3) вимоги Держаудитслужби від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 "Про вимоги щодо усунення порушень" в частині відображення в обліку дебіторської заборгованість за Державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури";

- визнати протиправним зобов`язання Державної аудиторської служби України, визначені пунктом 8 (сторінка 4) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 "Про вимоги щодо усунення порушень" щодо усунення виявленого порушення, зазначеного у пункті 6 (сторінка 2) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 "Про вимоги щодо усунення порушень" в частині усунення недоліку щодо покриття витрат Державного підприємства "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури" на суму 32,64 тис. грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року адміністративну справу №640/28666/20 прийнято до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив про те, що у 2018-2019 роках за відсутності ліцензії та тарифу на теплову енергію, з метою виконання вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відшкодовував пільги мешканцям гуртожитку, право на які закріплено законодавцем та обмеження яких є грубим порушенням їх конституційних прав та гарантій, водночас позивачем не було завдано збитків загальному фонду державного бюджету через використання коштів на оплату пільг у зв`язку з тим, що відшкодування понесених витрат мало бути здійснено шляхом фінансування з місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, які фактично не надходили позивачу у зв`язку з відсутністю затвердженого тарифу.

Додатково зазначив про те, що зміст п. 3 (стор. 2) вимоги від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020 зводиться до спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи йому слід вжити для усунення виявлених порушень, що в свою чергу може призвести до нових порушень позивачем вимог законодавства.

Також зазначив про те, що розпорядження, накази або директиви, що надходять від Адміністрації Державної прикордонної служби України на адресу позивача є обов`язковими до виконання, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування п. 6 (стор. 2) та п. 2 ( стор. 3) оскаржуваної вимоги в частині покриття витрат ДП "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури".

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених порушень, разом з тим, позивачем виконано п. 2 та п. 8 вимоги від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020, що свідчить про відсутність предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції Державною аудиторською службою України відповідно до п. 8.11 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на І півріччя 2020 року, на підставі направлень від 13 травня 2020 року №355-362 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року, за результатами якої складено акт ревізії від 17 серпня 2020 року № 08-21/9.

Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України листом від 27 серпня 2020 року № 11/2420 направила Державній аудиторській службі України заперечення до акту ревізії від 17 серпня 2020 року №08-21/9.

Державною аудиторською службою України листом від 09 вересня 2020 року №000800-14/4612-2020 направлено позивачу висновок на заперечення до акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року.

У зв`язку з встановленням порушень, які не усунуті під час ревізії Державною аудиторською службою України прийнято вимогу від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020, відповідно до якої, контролюючий орган вимагає усунути виявлені порушення законодавства у встановленому порядку, а саме:

1. вжити заходів щодо усунення порушень на суму 5 625,27 тис. грн, в тому числі шляхом зменшення бюджетних асигнувань;

2. відобразити в обліку дебіторську заборгованість за державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури, Управління інформації ДПСУ, провести притензійно-позовну роботу з ними щодо відшкодування вартості отриманих послуг, шляхом повернення до загального фонду державного бюджету;

3. провести претензійно-позовну роботу з мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 та Будинкоуправлінням № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо відшкодування вартості отриманих комунальних послуг шляхом повернення коштів до загального фонду державного бюджету;

4. забезпечити відшкодування порушення безпідставного зарахування власних надходжень спеціального фонду бюджету в/ч НОМЕР_1 коштів у вигляді плати за послуги які не передбачені чинним законодавством на загальну суму 225,63 тис. грн шляхом повернення коштів до загального фонду державного бюджету;

5. забезпечити відшкодування порушення завищення вартості виконаних підрядних робіт на суму 17,51 тис. грн шляхом проведення претензійно-позовної роботи з підрядними організаціями;

6. провести суцільну інвентаризацію наявного житлового фонду який обліковується на позабалансовому рахунку, за результатами якого привести бухгалтерський облік у відповідність фактичній наявності активів з оформленням права власності на них;

7. через не проведення заходів претензійно-позовного характеру та спливу строків позовної давності провести службові розслідування щодо осіб в/ч НОМЕР_1 які не забезпечили належного захисту інтересів держави;

8. проаналізувати матеріали ревізії та вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання про притягнення до відповідальності винних осіб.

Не погоджуючись пунктами 2 та 8 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги Державної аудиторської служби України позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в порушення п. 20 Порядку № 228 позивачем було включено саме до проекту кошторису на 2018, 2019 рік по КПКВК 1002030 "Матеріально-технічне забезпечення ДПСУ та утримання її особового складу" кошти на оплату, у т.ч. пільги мешканців гуртожитків по АДРЕСА_2 , на загальну суму 1 167 602,45 грн. (2018 - 865 315,55 грн., січень- березень 2019 - 302 286,90 грн.), які були профінансовані. Крім того позивачем протягом періоду з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року в/ч НОМЕР_1 проведено покриття витрат іншої юридичної особи за спожиту ним послуги з централізованого водопостачання та централізованого відведення та відшкодування компенсаційних витрат підприємства за користування земельною ділянкою за рахунок коштів загального фонду кошторису на загальну суму 32 642,63 грн., чим порушено п. 46 Порядку № 228.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (ч. 2).

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" орган державного фінансового контролю, зокрема, здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб; розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Пунктами 7, 10, 13 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу України (далі - Положення №43).

Пунктом 1 Положення №43 передбачено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення №43 Держаудитслужба вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема, вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з п. 6 Положення №43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пп. 16); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їхній розмір в установленому законодавством порядку (пп. 23).

Відповідно до п. 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (далі - Порядок №550), акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Пунктом 2 Порядку № 550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктами 4, 5 Порядку № 550 передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку.

Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Як вже зазначено судом, в силу п. 6 Положення № 43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Вказані положення кореспондуються з п.п. 7 та 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Згідно з п. 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Отже вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Як встановлено судом Державною аудиторською службою України прийнято вимогу від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020, відповідно до якої, контролюючий орган вимагає усунути виявлені порушення законодавства у встановленому порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що судом першої інстанції проігноровано вимогу позивача про визнання протиправним та скасування п. 3 (стор. 2) вимоги Держаудитслужби від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020 в частині оплати пільг мешканцям гуртожитків в АДРЕСА_2 на загальну суму 1 167,6 тис. грн. з мотивів його безпідставності.

Також апелянт наголосив, що у зв`язку з відсутністю ліцензії в період з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2020 року він відшкодовував пільги мешканцям гуртожитків на території комендатури, право на які закріплено законодавцем та обмеження яких є грубим порушенням їх конституційних прав та гарантій.

Згідно з актом від 17 серпня 2020 року №08-21/9 перевіркою відомостей нарахування за опалення та гаряче водопостачання пільговиків за 2018 рік - березень 2019 року встановлено, що позивач нараховував та пред`являв до сплати мешканцям гуртожитків рахунки за надані послуги з централізованого опалення та підігріву гарячої води з урахуванням наданої пільги на оплату теплової енергії та підігріву води.

Кошти, отримані у 2018-2019 роках від мешканців гуртожитків як плата за послуги з централізованого опалення та підігріву гарячої води, фактично зараховувалися на відновлення касових видатків по загальному фонду КПКВ 1002030 "Матеріально-технічне забезпечення ДПСУ та утримання її особового складу" як відшкодування понесених видатків по КЕКВ 2274 "Оплата природного газу".

Згідно з п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, підприємства, установи та організації, що надають послуги з постачання електроенергії транспортування, розподілу та постачання природного газу, послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів нарахованих сум пільг і субсидій і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрації та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до акту від 17 серпня 2020 року №08-21/9 позивач листом від 26 вересня 2017 року №704/2066 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації щодо відшкодування пільги з теплопостачання.

Листом від 10 жовтня 2017 № 01-12/8308 управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації направило на адресу в/ч НОМЕР_1 лист Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20 жовтня 2017 № 051/15304-002/3, 051/16005-002/3 в якому зазначено, що послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Отже, відшкодування пільг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та теплопостачання можливе за умови надання до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копій оприлюдненого офіційного документу (розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про затвердження тарифу по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, опаленню та гарячому водопостачанню для Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, яка обслуговує відомчі гуртожитки за адресою: вул. Світла, 6, гурт. 1, 2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

Перевіркою казначейських виписок позивача, перерахування органами соціального захисту населення суми пільг у 2018 році - березні 2019 року на розрахунковий рахунок під час ревізії не встановлено.

Апелянт зверну увагу суду на те, що станом на час подання позовної заяви в гуртожитках проживало 334 користувачі житлових приміщень (з урахуванням членів сімей) яким надано право на пільги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу було встановлено тариф на теплову енергію на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 03 лютого 2020 року № 223 та отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом та на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

Поряд з цим, витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій, пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.

Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни.

Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

Наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23 січня 2018 року №1 "Про заходи з виконання бюджету на 2018 рік" (п. 3) та 02 січня 2019 року № 1 "Про заходи з виконання бюджету на 2019 рік" (п. 2) керівників органів Державної прикордонної служби України зобов`язано розробити та затвердити плани заходів з енергозбереження із забезпеченням зменшення витрат на оплату енергоносіїв і комунальних послуг, в яких передбачити забезпечення покриття витрат, пов`язаних з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та іншим пільговим категоріям громадян відповідно до законодавства, за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Під час ревізії встановлено, що позивач, розраховуючи видатки по загальному фонду кошторису КПКВ 1002030 "Матеріально-технічне забезпечення ДПСУ та утримання її особового складу" за КЕКВ 2274 "Оплата природного газу" на 2018-2019 роки, не враховував відшкодування пільг зі сплати послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання мешканцям гуртожитків, а відповідно, планував їх покривати за рахунок коштів, виділених на утримання установи.

Відповідно до Бюджетного кодексу України, кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Кошторис має такі складові частини: загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету; спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов`язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі - Порядок № 228), розпорядники під час визначення видатків повинні забезпечувати суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в порушення п. 20 Порядку № 228 позивачем було включено саме до проекту кошторису на 2018 - 2019 роки по КПКВК 1002030 "Матеріально-технічне забезпечення ДПСУ та утримання її особового складу" кошти на оплату, у т.ч. пільги мешканців гуртожитків по АДРЕСА_2 , на загальну суму 1 167 602,45 грн. (2018 - 865 315,55 грн., січень- березень 2019 - 302 286,90 грн.), які були профінансовані.

Доводи апелянта про ігнорування судом першої інстанції його вимог щодо визнання протиправним та скасування п. 3 (стор. 2) вимоги Держаудитслужби від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020 в частині оплати пільг мешканцям гуртожитків в АДРЕСА_2 , колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем в позовній заяві не було заявлено вимог щодо визнання протиправним та скасування п. 3 (стор. 2) вимоги від 10 вересня 2020 року №000800-14/4683-2020 та не оскаржуються встановлені ревізією порушення, водночас, позивачем оскаржується вимога в частині встановленого порядку її виконання.

Крім того, судом першої інстанції встановлено отримання позивач ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії та встановлення тарифу на теплову енергію згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03 лютого 2020 року № 223, що з урахуванням листа Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20 жовтня 2017 № 051/15304-002/3, 051/16005-002/3 слугує підставою для відшкодування пільг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, опаленню та гарячому водопостачанню для в/ч НОМЕР_1 , яка обслуговує відомчі гуртожитки за адресою: АДРЕСА_6 .

Також судом першої інстанції встановлено часткове виконня п. 8 (стор. 4) вимоги від 1 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 щодо усунення виявленого порушення, зазначеного у п. 3 (стор. 2) вимоги, що підтверджується інформацією з листа позивача від 09 жовтня 2020 року № 11/2897 про надання інформації щодо виконання вимог Держаудитслужби від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020.

Стосовно доводів апелянта про те, що вимога від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 в частині оскаржуваного п. 3 (стор. 2) є неконкретизована, не містить чітких рекомендацій щодо способу усунення виявлених порушень, а тому зазначений пункт підлягає скасуванню, то колегія суддів звертає увагу, що п. 3 (стор. 2) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 не був предметом оскарження в суді першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про неврахуванням судом першої інстанції вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 6 (стор. 2) та п. 2 (стор. 3) вимог Держаудитслужби від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 в частині покриття витрат ДП "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури", колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - орендодавець), в/ч НОМЕР_1 (далі - орендар) та КП "Київжитлоспецексплуатація" (далі - підприємство-балансоутримувач) 18 липня 2018 року укладено договори (у новій редакції) про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду № 1280-2/453-18 та № 1355-2/454-18.

Об`єктами оренди є: за адресою АДРЕСА_5 - нежилий будинок, загальною площею 1773,2 кв. м, у т.ч. підвал - 155,9 кв. м, 1 поверх-568,5 кв. м, 2 поверх - 581,6 кв. м, 3 поверх -467,2 кв. м. та за адресою АДРЕСА_5 - нежитлове приміщення загальною площею 114,3 кв.м.

Вартість об`єкта оренди за договором № 1280-2/453-18, згідно із затвердженим 19 квітня 2018 року висновком про вартість майна станом на 28 лютого 2018 року становить за 1 кв.м. 13 505,12 грн., всього - 23947,0 тис. грн., за договором № 1355-2/454-18, згідно із затвердженим 24 квітня 2018 року висновком про вартість майна станом на 28 лютого 2018 року становить за 1 кв. м. 8336,14 грн., всього - 956250,0 грн.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 (із змінами внесеними рішенням Київради від 08 лютого 2018 року № 21/4085) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2018 року: 34,41 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає: 61 010,94 грн. та 21,31 грн. за 1 кв. м., що в цілому складає 2436,26 грн. відповідно.

Зазначеними договорами встановлено, що крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на який розташований об`єкт оренди, яка за травень 2018 року складає - 110,93 грн. та 7,15 грн. відповідно на місяць. Строк дії договору до 16 липня 2021 року.

Акт приймання-передачі нерухомого майна складено 18 липня 2018 року, який підписано зі сторони орендодавця, орендаря та підприємства - балансоутримувача.

Додатковою угодою від 23 серпня 2019 року №1 договір доповнено в розділі "Орендна плата" наступним змістом: "... з 25 червня 2019 року орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 р. №415/1280 (із змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 08 лютого 2018 року № 21/4085) в редакції Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 06 грудня 2018 року № 253/6304 та враховуючи рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 25 червня 2019 року (протокол 27/162 (п. 23)), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2019 року: 18,75 грн. за 1 кв. м, що в цілому складає: 33256,24 грн.

Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на який розташований об`єкт, яка за червень 2019 року складає - 1,65 гривень.

Між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - споживач) та Державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури" (далі - субспоживач) укладено договори відшкодування витрат субспоживача на надання комунальних послуг від 26 січня 2018 року № 24-18 та від 29 січня 2019 року № 43-19.

Споживач на підставі договорів оренди від 07 липня 2015 року №1280-1 та від 18 липня 2018 року № 1280-2/453-18 передає, а субспоживач приймає нежитлове приміщення кабінет № 10 загальною площею 43,05 кв. м. у будівлі АДРЕСА_5 , для розміщення працівників з метою виконання завдань щодо інженерного облаштування Державного кордону України.

За результатами проведеного обстеження будівлі по АДРЕСА_5 відповідачем установлено, що в службових приміщеннях розміщено особовий склад Адміністрації та структурні підрозділи Держприкордонслужби, які визначені наказом Адміністрації від 27 вересня 2019 року № 510-АГ (з внесеними змінами від 16 березня 2020 року № 155-АГ).

Поряд з цим встановлено, що ДП "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури", за яким відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2014 року № 150-АГ закріплено службове приміщення по АДРЕСА_5 та займає кабінети № 10, 10-1, 10-2, 10-3 не відшкодовує в/ч НОМЕР_1 понесені витрати за користування земельною ділянкою та інші компенсаційні витрати.

Позивачем здійснено розрахунок відшкодування ДП "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури" спожитих послуг з централізованого водопостачання та централізованого відведення за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року на загальну суму 613,90 грн. та відшкодування компенсаційних витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 32 028,73 гривень.

За результатами ревізії контролюючий орган дійшов висновку про те, що протягом періоду з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року в/ч НОМЕР_1 проведено покриття витрат іншої юридичної особи за спожиту ним послугу з централізованого водопостачання та централізованого відведення та відшкодування компенсаційних витрат підприємства за користування земельною ділянкою за рахунок коштів загального фонду кошторису на загальну суму 32 642,63 грн., чим порушено п. 46 Порядку № 228, в частині того, що установи мають право брати зобов`язання щодо видатків відповідно до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету виходячи з потреби у забезпеченні виконання пріоритетних заходів та з урахуванням здійснення платежів для погашення зобов`язань минулих періодів, якщо інше не передбачено законодавством та нанесено матеріальної шкоди (збитків) позивачу на відповідну суму.

Доводи апелянта про те, що розпорядження, накази або директиви, що надходять від Адміністрації державної прикордонної служби України на його адресу є обов`язковими до виконання не спростовують встановлених Державною аудиторською службою України порушень в частині покриття витрат іншої юридичної особи за спожиту ним послуги з централізованого водопостачання та централізованого відведення та відшкодування компенсаційних витрат підприємства за користування земельною ділянкою за рахунок коштів загального фонду кошторису.

Крім того судом першої інстанції, встановлено, що листом від 09 жовтня 2020 року №11/2897 позивач повідомив Державну аудиторську службу України про те, що матеріали ревізії були розглянуті, висновки ревізії враховані в фінансово-господарській діяльності, дебіторська заборгованість за державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури" відображена в обліку, що підтверджується додатками, а саме: бухгалтерська довідка № 1 до меморіального ордера № 4 за вересень від 09 жовтня 2020 року та бухгалтерська довідка № 2 до меморіального ордера № 4 за жовтень від 09 жовтня 2020 року.

Також позивач листом від 09 грудня 2020 року № 11/3565 повідомив Державну аудиторську службу України про те, що державним підприємством "Дирекція з будівництва та обслуговування прикордонної інфраструктури" погашено заборгованість в сумі 613,90 грн., в дохід державного бюджету перераховано 411,18 грн., 202,72 грн. - видатки поточного року. На підтвердження зазначеному надав банківські виписки від 10 листопада 2020 року, від 11 листопада 2020 року та платіжне доручення від 12 листопада 2020 року № 3068.

Зазначені обставини свідчать про те, що оскаржувані п. 2 (стор. 3) в частині відображення в обліку дебіторської заборгованості та п. 8 (стор. 4) вимоги від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 позивачем фактично виконано.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування вимоги Державної аудиторської служби України від 10 вересня 2020 року № 000800-14/4683-2020 у відповідних частинах.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку