Справа № 465/10589/23
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

представника позивача Вишневського М.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа - командир взводу 2 роти 4 батальйонну 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенко Сергій Анатолійович, про скасування постанови серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 20.12.2023 року командиром взводу 2 роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенком Сергієм Анатолійовичем винесено постанову серії БАБ № 730658 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови 20.12.2023 року о 09 год. 18 хв. у м. Львові на пр. В. Чорновола, 64 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, чим порушив п. 2.4.а ПДР України. У цій же постанові констатовано, що ОСОБА_1 копію постанови відмовився отримати наручно. Позивач зазначає, що відомості, викладені в постанові, не відповідають дійсним обставинам, тому, на його переконання, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивач у поданому позові наполягає на тому, що 20.12.2023 року після 09 год. він керував автомобілем марки «КІA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по лівій смузі на пр. В.Чорновола у м. Львова у напрямку центру міста. Проїхавши певну відстань, праворуч побачив припаркований службовий поліцейський автомобіль та один з працівників патрульної поліції подавав знак жезлом зупинитися, кому він подавав цей сигнал - позивачу не було зрозуміло, оскільки рухався потік транспортних засобів. Після цього, позивач продовжував рух та побачив службовий автомобіль патрульної поліції з увімкненими червоними та синіми маячками і зрозумів, що працівники патрульної поліції зупиняють саме його автомобіль та наполягають зупинитися. Увімкнувши сигнал аварійної зупинки, виїхав на праву смугу та зупинився якомога правіше та в такий спосіб, щоби не перешкоджати руху маршрутним транспортним засобам. А працівники патрульної поліції зупинили службовий автомобіль в такий спосіб, що фактично паралізували рух транспортних засобів на двох смугах. Після зупинки автомобіля один із поліцейських, а саме ОСОБА_2 , не мав нагрудного знака та нагрудної бодікамери.

Будучи зупиненим, позивач просив, щоб працівники патрульної поліції пояснили причину зупинки, на що вони не змогли чітко аргументувати та озвучували три чи чотири різні варіанти. Одна з причин - рух по смузі, призначеної для маршрутних автобусів, однак, поліцейські не змогли надати докази, які би підтверджували це порушення. Після такої комунікації з поліцейськими позивач надав працівникам поліції технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія. Незважаючи на те, що позивач надав документи поліцейським, в зазначеному місці поліцейський Тищенко С.А. склав оскаржувану постанову, що не відповідає дійсним обставинам. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що дії поліцейських є неправомірними щодо встановлення адміністративного правопорушення, а постанова про адміністративне правопорушення - незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

06.03.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначає, що 20.12.2023 року о 09 год. 18 хв. у м. Львові на просп. Чорновола, 62, позивач, керуючи транспортним засобом KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на вимогу поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.4 «А» Правил дорожнього руху України. За вказане порушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вчинене порушення ПДР України стало підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», де зазначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення водієм ПДР України. Інспектор Управління чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення (рух по смузі для громадського транспорту), однак, при перевірці документів водій ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія.

На спростування тверджень позивача представник відповідача долучила до відзиву наявні відеоматеріали з нагрудних відеокамер поліцейських, де зафіксовано факт того, що позивач на неодноразові законні вимоги поліцейських не надавав посвідчення водія відповідної категорії (файл clip-0, часовий епізод 4:25 хв.). Незважаючи на це, старший лейтенант ОСОБА_2 , перевіривши автомобіль КIA SPORTAGE за номерними знаками на Інформаційному порталі Національної поліції України, достовірно встановив особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , який водночас є власником вищезазначеного автомобіля. А тому, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

18.03.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що позивач здійснював рух транспортним засобом без порушень ПДР України, тобто поліцейські здійснили зупинку транспортного засобу без належних підстав. Після комунікації з поліцейськими з приводу безпідставної зупинки позивач надав поліцейським технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія. В який момент це відбулося, позивач не може стверджувати. Під час комунікації з поліцейськими позивач знаходився в салоні автомобіля із привідкритим вікном дверей від водія. Оскільки в місці зупинки та розгляду справи було шумно через інтенсивний рух транспортних засобів та пориви вітру, позивач міг і не почути та не зрозуміти вимог поліцейських. Також один із поліцейських поводився стосовно позивача надмірно емоційно, поведінка якого не відповідала етичним нормам поліцейського, що викликало в позивача надмірне обурення такою поведінкою та сприйнято як упереджене відношення до мешканця з регіону Донбасу.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задоволити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві за відповіді на відзив.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в судове засідання не з`явилася, однак, у відзиві на позовну заяву просила справу розглядати у її відсутності.

Третя особа - командир взводу 2 роти 4 батальйонну 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенко С.А. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року, 20.12.2023 року о 09 год. 18 хв. у м. Львові на проспекті В. Чорновола, 62 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу поліцейських посвідчення водія, чим порушив п.2.4.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні досліджувався відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, котрі здійснювали зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис долучений до відзиву на позовну заяву. Із вказаного відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 справді на неодноразові вимоги працівників поліції не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (файл clip-0, часовий епізод 4:25 хв.), водночас спілкувався з поліцейськими через ледь привідчинене вікно водійських дверцят автомобіля, всіляко уникав відповідей на питання поліцейських та відмовлявся виконувати їх вимогу пред`явити посвідчення водія.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно p п.2.4.А ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Суд вказує, що зазначені представником відповідача обставини повністю підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з місця події. Ним повністю спростовуються також твердження позивача щодо пред`явлення позивачем посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові та підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд також звертає увагу на те, що з дослідженого відеодоказу вбачається, що зупинка транспортного засобу була зумовлена підозрою на вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, про що позивача було повідомлено поліцейськими, що зафіксовано на відеозаписі. Цим же відеозаписом підтверджено факт відмови водія ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія на законну вимогу поліцейських.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи сторони позивач повністю спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого також слідує, що доводи позивача про наданням ним посвідчення водія і відсутність в працівників поліції бодікамер є недостовірними.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Службові особи відповідача - поліцейські діяли у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа - командир взводу 2 роти 4 батальйонну 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенко Сергій Анатолійович, про скасування постанови серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа - командир взводу 2 роти 4 батальйонну 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенко Сергій Анатолійович, про скасування постанови серії БАБ № 730658 від 20.12.2023 року про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.05.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Третя особа: Командир взводу 2 роти 4 батальйонну 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тищенко Сергій Анатолійович, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Величко О.В.