Справа № 300/4643/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2024 р. справа № 300/4643/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
Виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якому просить суд: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 51794506, № 49956893 і № 52396461; зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .
Ухвалою від 11.06.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено такий строк, відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 19.06.2024 о 10:00 год.
17.06.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача від 12.06.2024 про розгляд справи без його участі (а.с. 27-28).
Представник Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання 19.06.2024 не з`явився, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався.
Ухвалою від 19.06.2024 витребувано в Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: засвідчену копію всіх матеріалів виконавчих проваджень № 51794506, № 49956893, № 52396461 (у випадку знищення таких матеріалів, надати суду докази їх знищення (копії актів знищення, тощо); інформацію про стан виконавчих проваджень, в межах яких накладено арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанов Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції АА №667374 від 29.06.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №25517250 від 29.03.2011 про відкриття виконавчого провадження, АА №667755 від 27.04.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; інформацію чи пред`являлися повторно виконавчі документи до примусового виконання після завершення виконавчих проваджень, в межах яких накладено арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанов Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції АА №667374 від 29.06.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №25517250 від 29.03.2011 про відкриття виконавчого провадження, АА №667755 від 27.04.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
У зв`язку з витребуванням доказів, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 25.06.2024 о 13:00 год.
В судове засідання 25.06.2024 сторони не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомленні належним чином.
У зв`язку з витребуванням доказів, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 03.07.2024 о 14:00 год.
В судове засідання 03.07.2024 сторони не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомленні належним чином.
Суд зазначає, що особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначені статтею 269 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), відповідно до частини 1 якої, у справах, визначених, в тому числі, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (частина друга статті 269 КАС України).
Отже, повідомлення сторін про розгляд даної справи, зокрема визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено вчасно, оскільки такі правовідносини врегульовані спеціальною статтею 269 КАС України.
Згідно з частиною четвертою статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина четверта статті 229 КАС України).
Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін чи їх представників, повідомлених належним чином про місце, дату й час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
- 20.01.2011 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 2-1637 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості 131516,09 грн. 29.03.2011, з метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637, державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 25517250. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.06.2024 за № 383521590 судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах суми стягнення 131516,09 грн., реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011 на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції №25517250 від 29.03.2011 про відкриття виконавчого провадження. 10.05.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»;
- З метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 26447729. 09.12.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- З метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 31220210. 17.10.2013 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 25.01.2016 з метою примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2011 № 2-1637/2010 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 49956893. 14.06.2016 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу;
- З метою примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2011 № 2-1637/2010 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 52487911. 29.12.2017 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу.
- 11.06.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 345/1712/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 551,20 грн. судового збору. 27.07.2016 з метою примусового виконання виконавчого листа від 11.06.2016 № 345/1712/16-ц державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 51794506. 30.12.2016 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу.
Матеріали вищевказаних виконавчих проваджень № 19974563, № 25517250, № 26447729, № 31220210, № 49956893, № 52487911, № 52396461, № 51794506 знищено. Станом на 01.07.2024 виконавчі документи на примусове виконання до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно не надходили.
ОСОБА_1 звернувся до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з майна позивача.
Вважаючи незаконною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 51794506, № 49956893 і № 52396461, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .
Оцінка аргументів сторін. Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду.
Як встановлено судом, виконавчі провадження № 19974563, № 25517250, № 26447729, № 31220210, № 49956893, № 52487911, № 52396461, № 51794506 завершені у зв`язку з винесенням постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, однак державними виконавцями не скасовано арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 .
Позивач вважає, що на виконання вимог частини другої статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, державний виконавець був зобов`язаний скасував арешт, накладений на майно ОСОБА_1 .
Оцінивши правомірність не зняття арешту з майна позивача, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.06.2024 за № 383521590 судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про:
- арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах суми стягнення 131516,09 грн., реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011 на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції №25517250 від 29.03.2011 про відкриття виконавчого провадження;
- арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах суми стягнення 131636,09 грн., реєстраційний номер обтяження 11119504, зареєстрований 27.04.2011 на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції АА №667755 від 27.04.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Щодо арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах суми стягнення 131516,09 грн., реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011 на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції №25517250 від 29.03.2011 про відкриття виконавчого провадження, то відповідач повідомив суд, що: 20.01.2011 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 2-1637 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості 131516,09 грн; 29.03.2011 з метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 25517250; на підставі виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 в межах виконавчого провадження № 25517250 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 в межах суми стягнення 131516,09 грн., реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011; 10.05.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконавчий лист від 20.01.2011 № 2-1637 неодноразово повторно пред`являвся до виконання.
Так, з метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 26447729. 09.12.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
З метою примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 31220210. 17.10.2013 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
25.01.2016 з метою примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2011 № 2-1637/2010 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 49956893. 14.06.2016 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу.
З метою примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2011 № 2-1637/2010 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 52487911. 29.12.2017 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу.
Суд звертає увагу на те, що на час прийняття державними виконавцями Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області постанови про відкриття виконавчого провадження № 25517250 від 29.03.2011 та накладення вищевказаних трьох арештів на все нерухоме майно ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011; реєстраційний номер обтяження 9993550, зареєстрований 02.07.2010; реєстраційний номер обтяження 11119504, зареєстрований 27.04.2011) був чинним Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), який визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Частиною другою статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".
Згідно з частиною другою статті 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Частиною третьою статті 57 Закону № 606-XIV визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
Судом встановлено, що 10.05.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону № 606-XIV (направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби).
Вищевказаний виконавчий лист від 20.01.2011 № 2-1637 неодноразово повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю в боржника майна.
Так, 09.12.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 26447729 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 17.10.2013 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 31220210 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 14.06.2016 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49956893 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV. Так, відповідно до частини першої статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
В спірному випадку, 10.05.2011 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 25517250 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого
відділу державної виконавчої служби). Така підстава закінчення виконавчого провадження № 25517250 є передбаченою частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV обставиною, за наявності якої арешт не знімається з майна боржника під час закінчення виконавчого провадження.
Водночас, суд звертає увагу на те, що надалі виконавчий лист від 20.01.2011 № 2-1637 неодноразово повертався стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV (у зв`язку з відсутністю в боржника майна), що підтверджується постановами державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області від 09.12.2011 про закінчення виконавчого провадження № 26447729, від 17.10.2013 про закінчення виконавчого провадження № 31220210, від 14.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49956893.
З огляду на вимоги статті 50 Закону № 606-XIV, в редакції, чинній на час прийняття вищевказаних постанов державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області від 09.12.2011 про закінчення виконавчого провадження № 26447729, від 17.10.2013 про закінчення виконавчого провадження № 31220210, від 14.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49956893, державний виконавець був зобов`язаний зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 в межах примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637, зазначивши про це у постановах про закінчення виконавчого провадження.
Також суд звертає увагу на те, що у спірному випадку були відсутні, передбачені частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV, обставини, за наявності яких арешт не знімається з майна боржника під час закінчення виконавчого провадження: направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
Таким чином, під час прийняття постанов від 09.12.2011 про закінчення виконавчого провадження № 26447729, від 17.10.2013 про закінчення виконавчого провадження № 31220210, від 14.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49956893, в державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області не було передбачених частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV підстав для залишення чинного арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 .
Щодо виконавчого провадження № 52487911 з примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2011 № 2-1637/2010, в межах якого 29.12.2017 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу, то суд вказує на таке.
02.06.2016 прийнято Закон України № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VІІІ), який набрав чинності з 05.10.2016.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Порядок зняття арешту з майна регламентовано статтею 59 Закону № 1404-VІІІ. Так, згідно з частиною другою статті 59 Закону № 1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VІІІ).
Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Підстави зняття арешту з майна боржника також визначено пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністесртва юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5.
Так, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:
судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;
при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);
після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;
після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);
арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).
За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VІІІ повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.
Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VІІІ, повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення, однак таке звернення може відбутися в межах встановлених законом строків.
Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені статтею 22 Закону № 606-XIV (в редакції, чинній на час видання виконавчих листів).
Так, частиною першою статті 22 Закону № 606-XIV визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;
2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:
1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;
2) частковим виконанням рішення боржником;
3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно з частиною другою статті 23 Закону № 606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VІІІ строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Судом встановлено, що арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011) накладений в межах виконавчого провадження №25517250 з примусового виконання виконавчого листа Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2011 № 2-1637 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості 131516,09 грн.
Виконавчий лист від 20.01.2011 № 2-1637 неодноразово повторно пред`являвся до виконання. Так, воостаннє виконавчий лист від 20.01.2011 № 2-1637 предявлений у виконавчому провадженні № 52487911, в мехах якого 29.12.2017 державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документу надіслано стягувачу.
Таким чином, з 29.12.2017 минуло більше шести з половиною років, а з часу видачі виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 минуло більше тринадцяти років. За вказаних обставин, строк пред`явлення виконавчого листа від 20.01.2011 № 2-1637 до виконання закінчився, враховуючи випадки переривання такого строку на неодноразове пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.
Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, згідно якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, то суд зазначає, що строки пред`явлення виконавчих листів в спірному випадку завершилися до введення воєнного стану в Україні.
Згідно відомостей Автоматизованої ситсеми виконавчого провадження відсутня інформація про існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладених арештів на майно ОСОБА_1 .
Окрім цього, матеріали виконавчих проваджень № 19974563, № 25517250, № 26447729, № 31220210, № 49956893, № 52487911, № 52396461, № 51794506, в яких боржником був вказаний ОСОБА_1 , знищено. Станом на 01.07.2024 виконавчі документи на примусове виконання до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно не надходили.
Таким чином, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивача та які б підтверджували обґрунтованість існування арештів у межах встановлених законом строків звернення виконавчих документів до примусового виконання.
Суд відхиляє посилання скаржника на знищення виконавчих проваджень у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, оскільки положення чинного законодавства не встановлюють, що вказані обставини звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт із майна у випадку закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.1997 та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Конституційний Суд України в абзаці 2 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.
Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 №17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).
Відтак, виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності арештів, які не тягнуть за собою забезпечення примусового виконання будь-яких виконавчих проваджень.
Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у постанові від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 та від 26.05.2020 у справі № 815/7269/15, відповідно до яких, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 203/3435/21.
Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В спірному випадку суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття арештів (реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011; реєстраційний номер обтяження 9993550, зареєстрований 02.07.2010; реєстраційний номер обтяження 11119504, зареєстрований 27.04.2011) з майна ОСОБА_1 за відсутності будь-яких інших підстав для існування таких арештів.
суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Способи судового захисту визначені в статті 5 КАС України. Так, згідно з пунктом 4 частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Підсумовую вищевикладене, суд дійшов висновку позов ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію до платіжної інструкції від 04.06.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,21 грн. (а.с. 18).
З огляду на задоволення позову, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 1211,21 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арештів (реєстраційний номер обтяження 11013333, зареєстрований 31.03.2011; реєстраційний номер обтяження 9993550, зареєстрований 02.07.2010; реєстраційний номер обтяження 11119504, зареєстрований 27.04.2011) з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , проспект Лесі Українки, 1, місто Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.