Справа № 560/6975/24
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6975/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_2 весь період роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994 в Карпилівському торфопідприємстві Білогірського району та Грузевицької виробничої ділянки Хмельницького району Хмельницької області.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу період роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994 в Карпилівському торфопідприємстві Білогірського району та Грузевицької виробничої ділянки Хмельницького району Хмельницької області, з врахуванням вже зарахованих періодів роботи.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплатити з дати призначення пенсії - 29.01.2024, ОСОБА_2 пенсію з дорахуванням стажу роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994 в Карпилівському торфопідприємстві Білогірського району та Грузевицької виробничої ділянки Хмельницького району Хмельницької області (з врахуванням вже зарахованих періодів роботи).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 10.06.2024 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.01.2024 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон 1058). Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані ним документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для опрацювання. За результатами розгляду даного звернення було винесено Рішення №48 від 02.02.2024 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки запис №6 про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою. Зазначений період роботи потрібно підтвердити уточнюючою довідкою в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Вказує, що для зарахування до страхового стажу даних періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів підприємством на якому позивач працював. Додатково було повідомлено, що страховий стаж зараховано з 01.01.2000, згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж позивача склав 28 років 00 місяців 13 днів, з необхідних 30 років.

Вважає, що Головним управлінням правомірно прийнято рішення №48 від 02.02.2024, щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058, через відсутність необхідного страхового стажу.

Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, Головне управління діяло на підставі та в межах своїх повноважень, у спосіб, що передбачений нормами закону.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив до суду не подало.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 02.02.2024 №48 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

У вищевказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки запис №6 про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою. Зазначений період роботи потрібно підтвердити уточнюючою довідкою в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Для зарахування до страхового стажу даних періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів підприємством на якому позивач працював.

Також вищевказаним рішенням позивача повідомлено, що страховий стаж зараховано з 01.01.2000, згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2024 №48, страховий стаж позивача склав 28 років 00 місяців 13 днів, з необхідних 30 років.

Позивач, вважаючи порушеним його право на пенсійне забезпечення, звернувся з цим позовом до суду.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, після досягнення віку 60 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Як слідує з оскаржуваного рішення, саме відсутність необхідного стажу стала підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (частина перша статті 56 Закону № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Крім того, Інструкцією № 162, що діяла у спірний період роботи позивача, унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення. У графi 4 трудової книжки зазначається пiдстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керiвника пiдприємства, дата його видачi i номер.

Суд звертає увагу, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994, який зазначений у трудовій книжці НОМЕР_2 , зумовлена тим, що запис №6 про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою.

За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

У свою чергу згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, у яких працював позивач, або архівних установ для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.

Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права. Відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки не може бути беззаперечною підставою для відмови у призначенні пенсії, чи неврахуванні відповідних періодів під час обрахунку страхового стажу, що впливає на її розмір.

Отже, враховуючи вказане вище, страховий стаж позивача, що обрахований відповідачем, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки щодо періодів трудової діяльності (зайнятості), а тому наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994 в Карпилівському торфопідприємстві Білогірського району та Грузевицької виробничої ділянки Хмельницького району Хмельницької області.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу, з урахуванням спірних періодів, понад 30 років, він має право на відповідну пенсію.

У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплатити з дати призначення пенсії - 29.01.2024, ОСОБА_2 пенсію з дорахуванням стажу роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994 в Карпилівському торфопідприємстві Білогірського району та Грузевицької виробничої ділянки Хмельницького району Хмельницької області (з врахуванням вже зарахованих періодів роботи).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року по справі №820/1961/18.

Враховуючи наведені норми, встановлені обставини справи, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досяг пенсійного віку 22.12.2023, а звернувся з заявою 29.01.2024 (тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), то пенсія йому має бути призначена з 23.12.2023.

Оскільки позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стражу спірного періоду та у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.02.2024 №48, суд вважає, що його необхідно визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, враховуючи приписи ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2024 №48.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.06.1984 по 01.08.1994, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.06.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 23.12.2023 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих,22, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21005 , код ЄДРПОУ - 13322403) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.О. Михайлов