Справа № 480/11520/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - відповідач, вч НОМЕР_1 ), і просить суд:
- визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі позивача у бойових діях та/або заходах за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням вже проведених виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу у повному обсязі додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі позивача у бойових діях та/або заходах за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням вже проведених виплат;
- визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 30 000 грн за здійснення бойових (спеціальних) завдань в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023 виходячи з розрахунку 30 000 грн на місяць пропорційно часу виконання відповідних завдань;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу у повному обсязі додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 30 000 грн за здійснення бойових (спеціальних) завдань в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023 виходячи з розрахунку 30 000 грн на місяць пропорційно часу виконання відповідних завдань.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що лише одне перебування в районах ведення бойових дій не надає права щодо нарахування додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень, оскільки позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або заходах передбачених до п. 2, 3, 4 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України. Позивачем не надавалось будь яких рапортів (донесень), як визначено Постановою КМУ №168, Інструкцією, Порядком для нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за вказані в позовній заяві періоди. Таким чином у відповідача відсутні правові підстави для таких нарахувань і виплат збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за спірний період.
Також, представник відповідача повідомив, що надати документи (бойові розпорядження, донесення, журнал бойових дій, витяги з бойових наказів тощо) щодо військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не має можливості, оскільки після атаки, здійсненою у вересні 2023 року, дані документи було знищено.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі та зазначає, що разом з позовом до суду надано копії довідок, виданих уповноваженими особами військової частини НОМЕР_1 , в яких зазначаються періоди, протягом яких позивач виконував бойові завдання, а також документи (як то бойові накази, розпорядження) на підставі яких позивач виконував такі завдання. Зважаючи на фактичні обставини, а саме знищення документації військової частини НОМЕР_1 (в тому числі, яка стосувалася питання залучення військовослужбовців частини до бойових дій протягом 2022 - 2023 років), вважає зазначені довідки належним документальним підтвердженням саме участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірні періоди, а не перебування в районах ведення бойових дій.
Також, позивач зазначив, що згідно положення Порядку Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, для підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях та відповідних заходах, може використовуватися рапорт (донесення) командира підрозділу. Отже, військовослужбовець особисто не повинен подавати рапортів на виплату додаткової винагороди, оскільки профільними нормативними актами уповноважено подавати такі рапорти саме командирів підрозділів. Зважаючи на викладене, доводи відповідача стосовно відсутності рапортів позивача на виплату йому додаткової винагороди є неспроможними та не спростовують протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 .
Представник відповідача подав письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, командири військових частин виносять відповідні накази з цього приводу. У даному випадку, таких наказів прийнято не було. До матеріалів справи позивачем було надано довідки від 13.10.2023 за підписом першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , в якій зазначено, що в період з 01.06.2022 по 31.12.2022 та з 01.06.2023 по 31.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, але дані довідки не надають будь-яких правових підстав щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 та 30 000 грн.
Стверджуючи про наявність у позивача права на отримання збільшеної до 100 000 грн та 30 000 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, представник позивача у письмових поясненнях зазначає про те, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Проте, будь-яких доказів про виконання таких бойових завдань (із зазначенням конкретних завдань, часу та місця їх виконання) не надав.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задоволено клопотання позивача та поновлено строк звернення до суду із даною позовною заявою.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Зазначені обставини не є спірними, сторонами не заперечується.
Позивач зазначає, що у зв`язку із невиплатою додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, а також у розмірі 30 000 грн за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, при наявності відповідних доказів, а саме отриманих у відповідача довідок, які підтверджують право позивача на отримання додаткової винагороди, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
У Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).
Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про Національну гвардію України визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Також, ч.2 ст.1 Закону України Про Національну гвардію України визначено, що Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Статтею 21 Закону України Про Національну гвардію України передбачено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.
Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (тут - зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 1 квітня 2022 року № 400) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ Про оборону України (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні і №69 Про загальну мобілізацію та Постанови № 168 командувач Національної гвардії України Наказом №89 від 29 березня 2022 року затвердив: Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (Інструкція № 89); Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (Порядок №89).
З приводу Інструкції та Порядку, які затверджені наказом командувача Національної гвардії України від 29 березня 2022 року №89, Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 зазначив, що наказ командувача Національної гвардії України від 29 березня 2022 року №89 (як і затверджені ним нормативні акти) не був опублікований, зате, як написано в цьому наказі, мав бути оголошений особовому складу Національної гвардії України в частині, що його стосується. Колегія суддів звернула увагу, що Наказ №89 виданий до того, як була ухвалена Постанова №793, а редакція пункту 1 (абзац другий) Постанови № 168 (на дату видання Наказу №89) передбачала, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Після того, як набрала чинність Постанова № 793, якою, Постанова №168 була доповнена пунктом 2-1, умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, відтак, мали бути визначені відповідним міністерством і такі спроби - протягом спірного в цій справі періоду - були.
На виконання пункту 2-1 Постанови № 168 та з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України на період дії воєнного стану Міністерство внутрішніх справ України видало наказ від 18 серпня 2022 року № 504 Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (Наказ/Порядок № 504).
Відповідно до пункту 3 зазначеного наказу, він (наказ) набирає чинності з дня його офіційного опублікування.
На основі інформації щодо публікації Наказу № 504, яка є на веб-сайті Верховної Ради України, цей Наказ, відповідно і затверджений ним Порядок, опубліковані 21 жовтня 2022 року. Водночас, 21 жовтня 2022 року набрав чинності також наказ Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2022 року № 602 Про скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 серпня 2022 року № 504.
Верховним Судом в постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23, висновки якої враховується судом при розгляді даної справи, зазначено, що Порядок № 504 фактично не набрав чинності, тому не має підстав для того, щоб застосовувати цей нормативний акт до спірних правовідносин. Поза тим, Наказ № 89 (до якого згодом вносилися також зміни, зокрема згідно з наказом командувача від 19 грудня 2022 року № 481 щодо впорядкування виплати додаткової винагороди) залишається чинний і щонайменше протягом спірного періоду регулював ті питання, які необхідні для належного виконання пункту 1 Постанови № 168.
Аналізуючи написані вище положення пункту 2-1 Постанови № 168 у зіставленні з Наказом № 89 через призму того, чи правомірним (дозволеним, правним, легітимним) є застосування положень Інструкції № 89 та Порядку № 89 для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100000,00 грн) колегія суддів Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 дійшла висновку, що це застосування має як юридичне підґрунтя, так і раціональне пояснення. Командувач Національної гвардії України відповідальний за очолюване ним військове формування і Наказ № 89, який він видав в умовах дії воєнного стану на виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 і № 69 та Постанови № 168, має правну основу.
Отже, враховуючи зазначена, з 29 березня 2022 року для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів підлягають застосуванню норми Інструкції № 89 та Порядку № 89, а з 01.02.2023 норми Порядку №37.
Так, відповідно до п.1 Порядку №89, під терміном безпосередня участь військовослужбовця Національної гвардії України в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (далі бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України;
- бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів), в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника;
- виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних;
- здійснення польотів у районі ведення воєнних дій;
- ведення повітряного бою;
- здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.
Пунктом 2 Порядку №89 визначено, що для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах використовуються такі документи:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад або довідка командира військової частини про підтвердження безпосередньої участі відряджених (прикомандированих) військовослужбовців у бойових діях або заходах;
рапорт (донесення) командира підрозділу про у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (виконання бойових або спеціальних завдань). До рапорту долучаються список особового складу (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих (прикомандированих) підрозділів, військовослужбовців), які брали участь у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, періодів участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
Крім того, можуть використовуватись такі документи:
витяг з наказу (бойового розпорядження) командувача Національної гвардії України, штабу оперативного (оперативно тактичного) угрупування в смузі відповідальності, начальника територіального управління, командира військової частини на виконання завдання з розмінування, у якому зазначається місце, час та поіменно особовий склад, який залучається до складу групи розмінування (знищення);
акт (витяг з формуляру загороджень) виконаних робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях;
інші документи, які можуть підтверджувати безпосередню участь у бойових діях та заходах.
Таким чином, з усього наведеного вище можна зробити наступні висновки:
- додаткова винагорода підвищена виплачується військовослужбовцям при особистому виконанні ними певних бойових завдань, які визначені чинним законодавством як бойові дії;
- чітке визначення бойових дій в чинному законодавстві відсутнє, але зміст цього визначення можна з`ясувати на підставі наказу командувача Національною гвардією України від 29.03.2022 року № 89 Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37;
- для безпосередньої участі в бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцю недостатньо проходити службу у військовій частині, військовослужбовці якої приймають безпосередню участь в бойових діях, для цього необхідно особисто приймати участь у виконанні певних бойових завдань.
Відповідачем до матеріалів справи надано довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з червня 2022 року по грудень 2022 року (а.с. 56).
Також представником позивача надано архівну відомість №1 за період з березня 2022 року по серпень 2023 року, яку надано було ВЧ НОМЕР_1 на запит позивача (а.с. 19).
Судом такі твердження визнаються необґрунтованими та безпідставними, оскільки надані довідки не містять інформації та не відображають залучення позивача до участі саме у бойових діях.
Матеріалами справи підтверджується, що ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України видано позивачу довідки від 13.10.2023 №40/51/4-1231 за період з 01 по 30 червня 2022 року (а.с. 20); від 13.10.2023 №40/51/4-1232 за період з 01 по 31 липня 2022 року (а.с. 21); від 13.10.2023 №40/51/4-1233 за період з 01 по 13, з 16 по 31 серпня 2022 року (а.с. 22); від 13.10.2023 №40/51/4-1234 за період з 01 по 08, з 16 по 30 вересня 2022 року (а.с. 23); від 13.10.2023 №40/51/4-1235 за період з 01 по 09, з 17 по 31 жовтня 2022 року (а.с. 24); від 13.10.2023 №40/51/4-1236 за період з 01 по 30 листопада 2022 року (а.с. 25); від 13.10.2023 №40/51/4-1237 за період з 01 по 14 грудня 2022 року (а.с. 26).
Разом із тим, такі довідки свідчать про те, що позивач брав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Жодної інформації про те, що позивач брав участь чи був залучений до участі у бойових діях зазначені довідки не містять.
Про зазначені виплати позивач був обізнаний ще в період такої виплати у 2022 році, накази про нарахування саме зазначеної суми додаткової винагороди не оспорював, не є предметом розгляду даної справи, додаткова винагорода, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу у період з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 відповідно до постанови КМУ №168 позивачем отримана.
При цьому отримання позивачем додатково довідок у жовтні 2023 року не свідчить про те, що позивач був залучений до участі у бойових діях. Такі довідки не є підставою для нарахування додаткової винагороди в розмірі, збільшеної до 100 000 грн.
Крім того, посилання позивача на те, що територія Сумської області входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, що визначалася Головнокомандувачем ЗСУ до 01.01.2023, суд зазначає, що такі твердження не можуть бути підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі, збільшеної до 100 000 грн.
Сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.
Отже, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, суд зазначає, що перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями. Прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.
Лише сам факт виконання позивачем службових обов`язків в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.
Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.
Суд звертає увагу, що, незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Будь-яких доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях із переліку, встановленого пунктом п.1 Порядку №89 від 29 березня 2022 року, у спірному періоді позивач суду не надав, про виконання таких завдань не повідомив.
Отже, позивачем не зазначається в адміністративному позові , а також не надано до суду доказів та такі відсутні в матеріалах справи, щодо підтвердження конкретних дат (подій, тощо) в межах спірного періоду, саме безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів, які були б для відповідача підставою для виплати позивачу підвищеної додаткової винагороди та застосування пропорційний підхід до визначення її розміру, встановлений постановою КМУ № 168.
Судом витребувано у ВЧ НОМЕР_1 інформацію про документи та вказати їх реквізити (бойові розпорядження/журнали бойових дій/рапорти), які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях, іншу інформацію щодо документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у воєнних (бойових) діях або заходах та які підтверджують його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Від ВЧ НОМЕР_1 надійшли пояснення у справі, згідно яких відповідач зазначає, що бойові розпорядження, донесення, журнал бойових дій, витяги з бойових наказів, тощо стосовно позивача надати неможливо оскільки після атаки на місце військової частини документи знищено.
Таким чином позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач увесь спірний період (з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022) постійно виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним умовам, а надані довідки не містять інформацію, що позивач залучений був до участі у бойових діях, і не може бути беззаперечним доказом та підставою для виплати 100000 грн, у відповідності до постанови КМУ №168.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії щодо зарахування періоду з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2023 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 в період "безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо зарахування періоду з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, суд зазначає наступне.
Слід зазначити, що п.п. 3 п.2 наказу №729 також передбачено, що на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідно до Наказу №729 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки;
з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей противника, у тому числі у складі підрозділу (засобу) артилерії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються Національною гвардією України, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польоти, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
з ліквідації наслідків застосування зброї масового ураження, а також руйнування (аварій) радіаційно, хімічно небезпечних об`єктів;
з усебічного забезпечення військових частин Національної гвардії України або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії, повітряних, морських цілей в районах здійснення заходу, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій.
До бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 3 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються військовослужбовцями:
1) включеними до складу діючих угрупувань військ (сил), які виконують бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників):
безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій:
з усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
з виявлення та закриття каналів витоку секретної інформації та інструментального контролю захищеності об`єктів інформаційної діяльності;
поза районами ведення воєнних (бойових) дій:
у складі розгорнутих пунктів управління діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (оперативно-стратегічні угруповання військ, оперативно-тактичні угруповання військ, оперативні угруповання військ, угруповання військ), які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил);
з утримання у складі підрозділу визначених ротних (взводних) опорних пунктів у складі підрозділу;
з контрдиверсійної боротьби, посилення охорони державного кордону України, ведення дій, спрямованих на введення противника в оману, антитерористичних заходів у складі нарядів або призначених підрозділів за межами пунктів постійної дислокації військових частин;
з бойової служби на постах спостереження у складі військового наряду (або призначеного підрозділу);
з авіаперевезення особового складу, матеріальних засобів, аеромедичної евакуації;
з охорони та оборони військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів), у складі внутрішньої варти, чергового підрозділу охорони та оборони, оперативно-чергової служби, патрульного наряду, що виконується в межах областей, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;
із забезпечення безперебійного функціонування систем зв`язку, які застосовуються на пунктах управління (в оперативних штабах) для обміну та захисту інформацією в системі управління військами;
з бойової служби на блокпостах у складі військового наряду (або призначеного підрозділу), що виконується в межах областей, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;
з протиповітряного прикриття важливих державних об`єктів, органів державної влади, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів), спеціальних вантажів та інших об`єктів, що підлягають протиповітряному прикриттю Національною гвардією України, у тому числі у складі мобільних (стаціонарних) вогневих груп;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів;
з охорони та оборони спеціальних вантажів, у тому числі ядерних матеріалів, під час їх перевезення територією України;
із забезпечення громадської безпеки і порядку, у тому числі під час дотримання встановленої комендантської години, а також участі в забезпеченні проведення масових, профілактичних та пошукових заходів, інших заходів під час запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану в областях України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій;
з охорони та оборони важливих державних об`єктів, органів державної влади, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, аеропортів (аеродромів) та інших об`єктів, що підлягають охороні та обороні Національною гвардією України в областях України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря, а на іншій території України - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;
з охорони та оборони важливих державних об`єктів, визначених розділом «Державний концерн «Укроборонпром» Переліку важливих державних об`єктів, що підлягають охороні та обороні Національною гвардією України в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 685-011, об`єктів, визначених пунктами 1, 6, 8, 12-15 Переліку ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання державної власності, важливих державних об`єктів, що підлягають охороні Національною гвардією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 628, а також об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1129-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника»;
2) без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, які виконують бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників) з перевезення військовополонених ворогів;
3) без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та наявності бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників) з гасіння (локалізації, ліквідації) пожеж, які виникли внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника, у складі пожежних підрозділів.
Вирішуючи ці питання, обов`язково необхідно враховувати зміст конституційного принципу незворотності дії закону у часі та негайної дії норми процесуального права, а також аналізувати рішення Конституційного Суду України щодо порядку застосування норми права у часі та вже сформовану практику Верховного Суду із зазначеного питання.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).
На час проходження військової служби позивачем, в спірний період з 01.06.2023 до 31.08.2023, діяла редакція Порядку №37, пункт 2 якої передбачав, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:
1) у розмірі до 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань:
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ;
у складі розгорнутих пунктів управління органів військового управління Національної гвардії України, що здійснюють безпосереднє управління військовими частинами (підрозділами), які залучаються до виконання завдань у межах операційних зон діючих угруповань військ (сил);
в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
з охорони та оборони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні;
з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, перевезення військовополонених ворогів.
Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, за підписом першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 - начальником штабу майором ОСОБА_2 , видано позивачу довідки від 13.10.2023 №40/51/4-1243 за період з 01 по 30 червня 2023 року (а.с. 32); від 13.10.2023 №40/51/4-1244 за період з 01 по 08, з 11 по 31 липня 2023 року (а.с. 33); від 13.10.2023 №40/51/4-1244 за період з 01 по 31 серпня 2023 року (а.с. 34) виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира 11 об, а саме завдання у складі діючих у групувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Зі змісту вищезазначених довідок військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вказаних рапортів убачається, що вони складені на підставі:
- бойового розпорядження командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.09.2022 № 116/ОТУ Суми/4627дск;
- бойового розпорядження командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.09.2022 № 116/ОТУ Суми/4627дскОКП-Суми.
- бойового розпорядження командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.02.2023 № 313/28/275т/с.
- бойового розпорядження командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.05.2022 № 313/28/143 Іт/с.
У наданій архівній відомості №1 відображена інформація про відсутність нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за червень-серпень 2023 року в розмірі до 30 000 грн., до виплати зазначено « 0,00».
Разом з цим, жодних рішень, прийнятих за результатами виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира 11 об, а саме завдання у складі діючих у групувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконання та перебування в яких відповідно до абз.2 п.п. 1п. 2 Порядку №37 (що діяв на час проходження служби, був чинним) надавало право позивачу на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідачем прийнято не було, чим допущено протиправну бездіяльність.
Посилання відповідача на те, що позивачем не надавалося будь-яких рапортів (донесень) у виконанні ним бойових або спеціальних завдань, як визначено п. 4 Наказу № 729 для нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, суд зазначає наступне.
В даному випадку, позивач перебуває на посаді заступника командира частини з озброєння начальника технічної частини. Як зазначає позивач у відповіді на відзив, безпосереднім командиром позивача є саме командир ВЧ НОМЕР_1 . Перекладання на позивача обов`язку складання рапортів (донесень) у виконанні ним бойових або спеціальних завдань не відповідає вимогам та нормам діючого на час проходження служби з червня 2023 р. по серпень 2023р. як Порядку №37, так і Наказу №729. Такі документи повинні складатися командирами підрозділів/групи, а не самими військовослужбовцями відносно них самих. Крім того, відповідно до п. 9 Наказу №729 передбачено, що облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та підготовка проектів наказів про виплату додаткової винагороди здійснюються штабами військових частин.
До обрахунку часу при добовому графіку виконання завдань до обліку застосовується календарний день початку виконання таких завдань відповідно до добового наказу командира (начальника) військової частини.
В даному випадку, відповідач не надано доказів того, що ВЧ НОМЕР_1 належним чином було досліджено та з`ясовано всі обставини та виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира 11 об, а саме завдання у складі діючих у групувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 01.01.2023 до 31.08.2023.
До матеріалів справи не надано доказів того, що відповідачем взагалі досліджувалися та було встановлено відсутність документів, які підтверджують участь військовослужбовців у виконанні бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
При цьому саме відповідач зобов`язаний обліковувати проходження служби позивачем. Крім того, як зазначено вище відповідач обізнаний та має в наявності документи, на підставі яких самим відповідачем у довідках зазначено про виконання позивачем саме бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира 11 об, а саме завдання у складі діючих у групувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконання яких в редакції Порядку №37 надавало право позивачу на нарахування додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку за місяць.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття відповідного наказу з питань нарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 у розмірі до 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира 11 об, а саме завдання у складі діючих у групувань військ (сил) Сил оборони держави ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період з 01.06.2023 по 31.08.2023, про виконання яких зазначено у довідках ВЧ НОМЕР_1 №40/51-4-1243, №40/51/4-1244, № 40/51/4-1245.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета