Справа № 120/3016/24
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 липня 2024 р. Справа № 120/3016/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" (вул. О. Миргородського, 78, м. Вінниця, 21037)

до: Вінницької митниці (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034)

про: визнання протиправними та скасування рішення по коригування митної вартості товару та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" (далі - позивач) з позовною заявою до Вінницької митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000022/1 від 07.02.2024 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2024/000129 від 07.02.2024 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що між ним та VICTORIA PKW/LKW GmbH (Німеччина) (продавець) 02.01.2024 року укладено контракт №01/01/24 щодо продажу транспортних засобів на загальну суму 2 000 000 Євро. На виконання даного контракту продавцем виставлено інвойс №AR.2024.25 від 01.02.2024 року на суму 10 500,00 Євро стосовно напівпричепу-цистерни, марки BERGER, моделі SATA 10.5; номер шасі: НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення: 2014. В подальшому, для митного оформлення товару позивачем до Вінницької митниці подано митну декларацію №24UA41U5, до якої додано контракт; рахунок-фактуру (інвойс); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; митну декларацію країни відправлення. Водночас, 07.02.2024 року відповідачем прийнято рішення №UA401000/2024/000022/1 про коригування митної вартості товарів, в якому вказано, що митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору у зв`язку з тим, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про складові митної вартості товарів. Відтак відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом. Також відповідачем сформовано картку відмови №UA401020/2024/000129. Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.03.2024 року за вх. №17084/24 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.04.2024 року за вх.№21677/24 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що в процесі митного оформлення було встановлено, що в пакеті документів, наданих позивачем, відсутня міжнародна товаротранспортна накладна CMR, чим порушено вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України (неможливо перевірити місце завантаження товару, а також відповідно перевірити відповідність умовам поставки). Відповідач також вказує, що надана довідка про транспортні витрати від 06.02.2024 року № б/н містить фразу «Страхування транспортного засобу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (ст. 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів). Отже, позивачем не надано документи, які, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МКУ та ч. 1 та ч. 3 ст. 335 МКУ, в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості, а надані документи, згідно ч. 3 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Крім того, як вказує відповідача, в ДМВ зазначений взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару, але в процесі митного оформлення декларантом не доведено відсутність впливу взаємозв`язку на ціну оцінюваного товару, оскільки додатково не надано документи передбачені ч. 4 ст. 53 МКУ. Відповідач зауважує, що в результаті порівняння рівня заявленої митної вартості товару «Напівпричіп-цистерна, 3-х вісний; - марка: BERGER; - модель: SATA 10.5; - номер шасі: НОМЕР_1 ; - маса в разі максимального завантаження, т: 39,000; - вантажопідйомність, т: 33,400; - календарний рік виготовлення: 2014…» з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з тієї ж країни (регіону) і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, було встановлено, що задекларований заявлений рівень митної вартості не відповідає наявній в митного органу ціновій інформації. В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, наявні пропозиції з продажу максимально схожих (марка, модель, тип кузова, рік виготовлення) напівпричепів за значно вищою вартістю, ніж заявлена декларантом. Таким чином, враховуючи, що позивачем подано неповний пакет документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, а використані відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 ст. 58 МКУ застосовувалися другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) з підстав відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Крім того, визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ) не було можливим з причин відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відтак, митна вартість визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ, а джерелом числового значення митної вартості є МД від 17.03.2023 № UA408040/2023/001544, за якою оформлено за резервним методом товар «Напівпричіп-цистерна, для рідких речовин, що був у користуванні, марка BERGER, модель SAPL 24 SATA, рік випуску 2012, ідент.номер НОМЕР_2 » та складає 30080 Євро. З огляду на викладене відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

02.01.2024 року між позивачем (покупець) та VICTORIA PKW/LKW GmbH (Німеччина) (продавець) укладено контракт № 01/01/2024.

Згідно п. 1.1 контракту продавець виконує по замовленню покупця підбір та продаж покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових, так і таких, що були у використанні (товар), а покупець зобов`язується оплатити вартість товару.

Загальна сума контакту складає 2 000 000 Євро (п. 1.3 контракту).

Відповідно до п. 2.3 контракту товар поставляється своїм ходом або перевезенням до місця призначення представником продавця не пізніше 30 днів після підбору.

П. 4.1, 4.3, 4.4 контракту передбачено, що розрахунок за доставлений товар проводиться за безготівковим рахунком; умови оплати товару: оплата протягом 180 днів з моменту поставки товару (можлива передоплата); датою оплати вважається дата зарахування грошей на поточний рахунок продавця.

Продавцем виставлено інвойс №AR.2024.25 від 01.02.2024 року на суму 10 500,00 Євро стосовно товару «напівпричеп-цистерни, марки BERGER, моделі SATA 10.5; номер шасі: НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення: 2014». Виставленням інвойсу визначено митну вартість товару за ціною договору.

В подальшому, для здійснення митного оформлення отриманого товару позивач звернувся до відповідача з митною декларацією 24UA41U0, до якої були додані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 01.02.2024 №AR.2024.25, контракт від 02.01.2024 №01/01/24, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 30.01.2024 №R000277TN24, довідка про транспортні витрати від 06.02.2024 №Б/Н, копія митної декларації країни відправлення від 02.02.2024 №24DE69B7.

07.02.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000022/1, яким були збільшені суми митних платежів. У вказанному рішенні зазначено, що в процесі митного оформлення було встановлено, що в пакеті документів, наданих позивачем, відсутня міжнародна товаротранспортна накладна CMR, чим порушено вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України (неможливо перевірити місце завантаження товару, а також відповідно перевірити відповідність умовам поставки). Надана довідка про транспортні витрати від 06.02.2024 року № б/н містить фразу «Страхування транспортного засобу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (ст. 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів). Отже, позивачем не надано документи, які, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МКУ та ч. 1 та ч. 3 ст. 335 МКУ, в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості, а надані документи згідно ч. 3 ст. 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Крім того, в ДМВ зазначений взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару, але в процесі митного оформлення декларантом не доведено відсутність впливу взаємозв`язку на ціну оцінюваного товару, оскільки додатково не надано документи передбачені ч. 4 ст. 53 МКУ. В результаті порівняння рівня заявленої позивачем митної вартості товару «напівпричіп-цистерна, 3-х вісний; - марка: BERGER; - модель: SATA 10.5; - номер шасі: НОМЕР_1 ; - маса в разі максимального завантаження, т: 39,000; - вантажопідйомність, т: 33,400; - календарний рік виготовлення: 2014…» з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з тієї ж країни (регіону) і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, було встановлено, що задекларований заявлений рівень митної вартості не відповідає наявній в митного органу ціновій інформації. В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, наявні пропозиції з продажу максимально схожих (марка, модель, тип кузова, рік виготовлення) напівпричепів за значно вищою вартістю, ніж заявлена декларантом. З огляду на вищевикладене, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ, 06.02.2024 року декларанту були направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ. Декларантом листами 07.02.2024 року були надіслані відповіді, що інші документи надаватись не будуть. У зв`язку з цим, були підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» транспортного засобу відповідно до статті VII ГАТТ. Таким чином, враховуючи, що позивачем подано неповний пакет документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, а використані відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 ст. 58 МКУ застосовувалися другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) з підстав відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ) не було можливим з причин відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відтак, митна вартість визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ, а джерелом числового значення митної вартості є є МД від 17.03.2023 року №UA408040/2023/001544, за якою оформлено за резервним методом товар «Напівпричіп-цистерна, для рідких речовин, що був у користуванні, марка BERGER, модель SAPL 24 SATA, рік випуску 2012, ідент.номер НОМЕР_2 » та складає 30080 Євро.

Вказане рішення про коригування митної вартості товарів стало підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2024/000129.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України, Податкового кодексу України ( далі - ПК України) та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Ч. 6 ст. 257 МК України передбачено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом.

Ч. 3 ст. 318 МК України визначено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм доводить, що декларант при митному оформленні товарів зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом. В тому числі, митний орган може надіслати декларанту письмову вимогу про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Але при цьому, митний орган зобов`язаний належним чином обґрунтувати наявність підстав та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена декларантом митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих разом із митною декларацією. Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказана позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 08.06.2022 року справа № 380/1197/20.

Суд також зазначає, що митний орган не повинен витребовувати усі документи, визначені ст. 53 МК України, а лише ті, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. І вже ненадання декларантом повного переліку правомірно витребуваних документів може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та застосування другорядного методу визначення митної вартості та відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів через митний кордон.

В ході судового розгляду судом встановлено, що для здійснення митного оформлення отриманого відповідно до контракту від 02.01.2024 року №01/01/24 товару позивач звернувся до відповідача з митною декларацією №24UA41U5, до якої були додані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 01.02.2024 №AR.2024.25, контракт від 02.01.2024 №01/01/24, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 30.01.2024 №R000277TN24, довідка про транспортні витрати від 06.02.2024 №Б/Н, копія митної декларації країни відправлення від 02.02.2024 №24DE69B7.

Водночас 07.02.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000022/1, яким були збільшені суми митних платежів.

У вказаному рішенні зазначено, що в процесі митного оформлення було встановлено, що в пакеті документів, наданих позивачем, відсутня міжнародна товаротранспортна накладна CMR, чим порушено вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України (неможливо перевірити місце завантаження товару, а також відповідно перевірити відповідність умовам поставки). Надана довідка про транспортні витрати від 06.02.2024 року № б/н містить фразу «Страхування транспортного засобу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (ст. 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів). Отже, позивачем не надано документи, які, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МКУ та ч. 1 та ч. 3 ст. 335 МКУ, в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості, а надані документи згідно ч. 3 ст. 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

В результаті порівняння рівня заявленої позивачем митної вартості товару «напівпричіп-цистерна, 3-х вісний; - марка: BERGER; - модель: SATA 10.5; - номер шасі: НОМЕР_1 ; - маса в разі максимального завантаження, т: 39,000; - вантажопідйомність, т: 33,400; - календарний рік виготовлення: 2014…» з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з тієї ж країни (регіону) і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, було встановлено, що задекларований заявлений рівень митної вартості не відповідає наявній в митного органу ціновій інформації. В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, наявні пропозиції з продажу максимально схожих (марка, модель, тип кузова, рік виготовлення) напівпричепів за значно вищою вартістю, ніж заявлена декларантом. З огляду на вищевикладене, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ, 06.02.2024 року декларанту були направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ. Декларантом листами 07.02.2024 року були надіслані відповіді, що інші документи надаватись не будуть. У зв`язку з цим, були підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» транспортного засобу відповідно до статті VII ГАТТ. Таким чином, враховуючи, що позивачем подано неповний пакет документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, а використані відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 ст. 58 МКУ застосовувалися другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) з підстав відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ) не було можливим з причин відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Відтак, митна вартість визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ, а джерелом числового значення митної вартості є МД від 17.03.2023 року №UA408040/2023/001544, за якою оформлено за резервним методом товар «Напівпричіп-цистерна, для рідких речовин, що був у користуванні, марка BERGER, модель SAPL 24 SATA, рік випуску 2012, ідент.номер НОМЕР_2 » та складає 30080 Євро.

В контексті наведено суд вказує наступне.

У даній спірній ситуації відповідач, окрім іншого, вказав, що в пакеті наданих документів відсутня міжнародна товарно-транспортна накладна CMR, чим порушено вимоги ч. 1 та 3 ст. 335 Митного кодексу України.

Однак, на переконання суду такі доводи митного органу є безпідставними, оскільки доставка напівпричепу-цистерни, марки BERGER; номер шасі: НОМЕР_1 , здійснювалась самостійно ТОВ "Тракс-Вінн", що виключає необхідність в складенні відповідної товарно-транспортної накладної.

При цьому, суд погоджується із твердженнями позивача, що товарно-транспортна накладна є одним із доказів перевезення товару, однак не застосовується у разі перевезення власними силами.

Відповідач також посилається на те, що взаємозв`язок між покупцем та продавцем міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару. Проте, такі доводи суд оцінює критично, позаяк чинне законодавство не забороняє відповідних взаємозв`язків між покупцем та продавцем товару.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/10075/23 від 31.10.2023 року.

Крім того, твердження про вплив даної обставини на визначення декларантом митної вартості товару, відповідачем ґрунтуються виключно на припущеннях без наведення належних та допустимих доказів.

Стосовно використання відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів цінової інформації з відкритих інтернет-ресурсів, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень вартості імпортованого товару від вартості іншого подібного чи аналогічного товару не може вважатись заниженням митної вартості та бути перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися на інформації з відкритих інтернет-ресурсів, оскільки порядок використання таких даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Суд також вказує, що відомості з відкритих інтернет-ресурсів є інформативними та орієнтовними і не можуть бути повністю достовірними. Відповідачем не доведено, що взятий за основу визначення митної вартості транспортний засіб був ідентичний, в тому числі по його комплектності та технічному стану, тому, що ввозився позивачем. В свою чергу, ціна транспортного засобу залежить від багатьох факторів, а оціночна вартість різних транспортних засобів навіть в межах однієї категорії та марки може суттєво відрізнятися в залежності від інших характеристик та їх технічного стану.

Крім того, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічних висновків дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові № 120/9428/23 від 13.03.2024 року.

Щодо аргументів відповідача про страхування транспортного засобу, то суд враховує, що таке страхування було здійснено продавцем, що підтверджується матеріалами справи, зокрема дозволом від 02.02.2024 року, оформленим Датським автомобільним агенством. У вказаному дозволі зазначено, що транспортний засіб марки BERGER, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , має чинну страховку цивільної відповідальності.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи не викликали сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Водночас підстави для корегування митної вартості, на які зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Додатково суд зазначає, що відповідачем також порушені норми МК України щодо порядку обрання методів визначення митної вартості товарів, що ввозились позивачем на митну територію України.

МК України визначені певні методи визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до встановлених вимог.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 року справа № 200/6521/20-а зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару стосується саме позивача. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, декларантом подані усі документи, що виключали обґрунтовані сумніви відповідача в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка підлягала спалті за товар, який ввозився на територію України в режимі імпорту, відповідно митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав, прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.

При цьому, не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.07.2019 року справа № 809/872/17.

Суд також звертає увагу на те, що джерелом числового значення для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару стала інформація, яка містилася в електронній митній декларації від 17.03.2023 року №UA408040/2023/001544, за якою оформлено за резервним методом товар «Напівпричіп-цистерна, для рідких речовин, що був у користуванні, марка BERGER, модель SAPL 24 SATA, рік випуску 2012, ідент.номер НОМЕР_2 » та складає 30080 Євро.

Суд зауважує, що вказана декларація не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначена декларація не розкриває умов поставки товару, комерційних умов тощо, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Наведене також доводить про порушення відповідачем норм МК України при митному оформленні товару, що декларувався позивачем.

Врахувуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем разом із митною декларацією № 24UA41U5 були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.

Відповідачем не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару, оскільки розбіжності, на які він зіслався, спростовані наявними матеріалами справи.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийнятого відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, спірне рішення відповідача та картка відмови є неправомірними, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 14 674, 08 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд також зазначає, що витрати позивача на експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати в сумі 2 160,00 не входять до витрат, які в розумінні КАС України, підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а тому підстави для стягнення з відповідача вказаної суми відсутні.

Керуючись Конституцією України, Митним кодексом України та ст. 2, 6, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракс-Вінн» до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000022/1 від 07.02.2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/000129.

Стягнути із Вінницької митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракс-Вінн» судовий збір у сумі 14 674, 08 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс-Вінн" (вул. О. Миргородського, 78, м. Вінниця, 21037, )

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.07.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна