Справа № 420/11595/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоди: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.01.2024 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просила зарахувати період навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. та період роботи в Березівській музичній школі з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. до спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії та нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день призначення, яка не підлягає оподаткуванню передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач направив листа від 26.01.2024 р., в якому посилається на лист від 17.12.2020 р. №12024-11937/П-02/8-1500/20, з якого вбачається, що в розрахунок тривалості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховано період: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі (прізвище Тригуба змінено на ОСОБА_2 , прізвище ОСОБА_2 змінено на Павлова, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис та підтверджується витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища); з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки період навчання позивача у Білгород-Дністровському педагогічному училищі з 01.09.1978 по 25.06.1981 р. підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу позивача в силу приписів п."д" ч.3 ст.56 Закону № 1788-XII, а період трудової діяльності на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу позивача, оскільки викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного начального закладу, тобто працівником освіти. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Ухвалою від 19.04.2024 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подані відзиву на позовну заяву.

03.05.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій виплачується особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909. Відповідно до переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад музична школа відноситься до позашкільних навчальних закладів, у якому посада вчителя не передбачена. На зазначених підставах період з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. не зараховано до спеціального стажу. Оскільки на дату досягнення пенсійного віку позивач не працювала на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, право на виплату грошової допомоги відсутнє. Щодо не зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. Головне управління зазначає, що період навчання не відноситься до спеціального стажу, який визначає право на призначення грошової допомоги, він зараховується тільки до страхового стажу. Також у відзиві заявлено клопотання про залишення позовної зави без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою від 28.05.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків.

31.05.2024 р. представник позивача надав до суду клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою від 03.06.2024 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до суду, продовжено розгляд справи.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 01.10.2020 р. отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У грудні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії.

Листом від 17.12.2020 р. №12024-11937/П-02/8-1500/20 відповідач повідомив позивача, що відповідно до переліку типів позашкільних начальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад, музична школа відноситься до позашкільних навчальних закладів, у якому посада вчителя не передбачена. На зазначених підставах, період з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. не зараховано до спеціального стажу. Оскільки на дату досягнення пенсійного віку позивач не працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, право на виплату такої грошової допомоги відсутнє.

Аналогічне звернення подавалась позивачем у листопаді 2023 року, на яке відповідач листом від 23.11.2023 р. № 38609-35291/П-02/8-1500/23 надав аналогічну відповідь.

08.01.2024 р. позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати період навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. та період роботи в Березівській музичній школі з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. до спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії та нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день призначення, яка не підлягає оподаткуванню передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 26.01.2024 р. № 3035-1335/П-02/8-1500/24 відповідач повторно роз`яснив позивачу, що спірний стаж не підлягає зарахуванню, а тому право на виплату такої грошової допомоги відсутнє.

Відповідно до диплому серії ДП № 516795 позивач у період з 01.09.1978 по 25.06.1981 р. навчалась у Білгород-Дністровському педагогічному училищі на спеціальності "музичне виховання" та отримала кваліфікацію "вчитель співів, музичний вихователь".

Згідно із записом № 5 у трудовій книжці серія НОМЕР_1 позивач з 31.08.2005 р. прийнята на посаду викладача хорового класу та сольного співу в Березівській музичній школі.

Як вбачається із довідки Управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області від 13.10.2020 р. № 01/01-07/473 позивач з 31.08.2005 р. по теперішній час (час видачі довідки) працює на посаді викладача Комунального закладу "Березівська міська музична школа".

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Згідно пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З викладеного слідує, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 р. у справі № 233/4308/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст.55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі по тексту - Перелік № 909).

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст.55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 р. у справі № 175/4084/16-а за змістом наведених норм законодавства прийшов до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. Водночас, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком. Верховний Суд зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону № 1058-IVстаном на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Щодо зарахування до спеціального страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. у Білгород-Дністровському педагогічному училищі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п."д" ч.3 ст.56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (далі - Порядок № 590).

Підпунктом "і" пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Відповідно до диплому серії ДП № 516795 позивач у період з 01.09.1978 по 25.06.1981 р. навчалась у Білгород-Дністровському педагогічному училищі на спеціальності "музичне виховання" та отримала кваліфікацію "вчитель співів, музичний вихователь".

Такими чином, період навчання в середньому спеціальному закладі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. по справі № 442/4963/17 та постанові від 18.06.2020 р. по справі № 676/3013/17.

Щодо зарахування до спеціального страхового стажу періоду трудової діяльності на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р., суд зазначає наступне.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі - Перелік № 909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з розділом 1 Переліку №909 що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах посадами, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, є: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Таким чином, наведеним Переліком визначено навчальні і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України дорученням від 06.01.1995 р. №397/21 погоджено поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання Порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909, без внесення змін до неї, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 р. №01-3/133-02-2.

Вказане свідчить про те, що особа, яка займає посаду викладача в музичній школі, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і робота на такій посаді дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів " е-ж" ст.55 Закону №1788-ХІІ. Отже, стаж роботи особи на посаді викладача повинен зараховуватися до страхового стажу відповідно до пункту "е" ст.55 Закону №1788-ХІІ, навіть якщо така посада прямо не передбачена Переліком №909.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.02.2019 р. у справі № 233/4308/17, відповідно до якої викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні статті 55 пункту е Закону України Про пенсійне забезпечення при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Приписами ст.62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021 р. у справі № 348/2180/16-а.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та уточнюючої довідки Управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області від 13.10.2020 р. № 01/01-07/473 з 31.08.2005 р. по дату призначення позивачу пенсії - 30.09.2020 р. позивач працювала на посаді "викладача хорового класу та сольного співу" в Березівській музичній школі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на посаді викладача хорового класу та сольного співу в Березівській музичній школі підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Конституційний Суд України у п.3.4 Рішення від 18.06.2007 р. №4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. №8-рп/99, від 20.03.2002 р. №5-рп/2002, від 17.03.2004 р. №7-рп/2004).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про помилковість твердження відповідача про те, що позивач на дату досягнення пенсійного віку не працювала на посаді, робота на яких дає право на виплату грошової допомоги.

Отже, дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періодів: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на дату її призначення є протиправними, а права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу періоди: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п.7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 10 місячних пенсій, суд враховує наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 08.01.2024 р. про нарахування і виплату грошової допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком відповідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день призначення й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з неправильним формулюванням способу поновлення порушених прав, що не впливає на розмір судового збору, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) у зарахуванні до спеціального стажу періодів: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на дату її призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до спеціального страхового стажу періоди: з 01.09.1978 р. по 25.06.1981 р. навчання у Білгород-Дністровському педагогічному училищі; з 31.08.2005 р. по 30.09.2020 р. (по дату призначення пенсії за віком) на посаді викладача по хоровому класу та сольного співу Березівської музичної школи для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на дату її призначення та повторно розглянути заяву від 08.01.2024 р. про нарахування і виплату грошової допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком відповідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день призначення й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко