Справа № 440/1987/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1987/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №31 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( о/р57) від 23 січня 2024 року щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 11.06.2001 по 01.05.2016 відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 17 січня 2024 року зробити переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Миргородської районної ради - довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що на день звернення до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» досягла відповідного віку та мала необхідний страховий стаж державної служби. Вказувала, що загальний стаж державної служби на посадах в органах місцевого самоврядування станом на 01.05.2016 становить 21 рік 6 місяців 7 днів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області у відзиві на позовну заяву просив відмовити у її задоволенні з підстав необґрунтованості. Посилалися на те, що управлінням не приймалося рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області у відзиві просив відмовити у задоволенні позову, оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» , тому періоди роботи позивача, починаючи з 11.06.2001 по 01.05.2016 не підлягають зарахуванню стажу державної служби.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.01.2024 позивач звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до норма Закону України «Про державну службу» від 10.12.2005 № 889.

За принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення від 23.01.2024 № 31, яким відмовлено позивачу у переведені її пенсії на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За змістом вказаного рішення страховий стаж ОСОБА_1 складає 41 рік 05 місяці 04 дні, станом на 01.05.2016 стаж на посадах державної служби складає 06 років 07 місяців 16 днів, а саме за період роботи з 25.10.1994 по 10.06.2001, а відтак відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25 березня 2016 року постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно із пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, шоста категорія - посади спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост; сьома категорія - осади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

У пункті 4 частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.

Суд зазначає, що стаж роботи позивача з 25.10.1994 по 10.06.2001 на посадах державної служби відповідачем не заперечується та відповідно підтверджуються записами в трудовій книжці позивача.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.09.1980 позивач:

01.10.1998 прийнята по переводу на посаду спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку;

10.05.2000 присвоєно черговий 13 ранг державного службовця;

10.06.2001 згідно зі статтею 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» складено присягу посадової особи в органах місцевого самоврядування;

01.11.2001 присвоєно 13 ранг (7 категорія) посадової особи в органах місцевого самоврядування;

22.05.2002 переведено на посаду спеціаліста 1 категорії виконавчого апарату районної ради з питань бухгалтерського обліку та звітності;

01.06.2004 призначено на посаду завідуючої фінансово господарського відділом виконавчого апарату районної ради;

01.06.2004 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування (6 категорія);

21.06.2006 посаду «завідуючий фінансово господарського відділу» перейменовано на посаду «начальник фінансово господарського відділу»;

06.07.2006 присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (6 категорія);

21.01.2021 звільнено із займаної посади в зв`язку із реорганізацією на пункті 1 частини 1 статті 40 КЗпП.

Враховуючи наведене, періоди роботи позивача з 10.06.2001 по 01.05.2016 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, тому суд вважає, що пенсійний орган помилково вказує про те, що станом на 01.05.2016 позивач не працювала на посаді державного службовця.

Таким чином, стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає понад 10 років.

У свою чергу, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №687/545/17.

У позивача (враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком) наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, оскільки стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше 10 років, на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

Доводи відповідача про те, що позивач працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки.

Отже, з урахуванням того, що позивач має стаж на посаді державної служби понад 10 років, та враховуючи, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.01.2024 № 31 є протиправним, та підлягає скасуванню.

Щодо інших вимог позивача зобов`язального характеру, то суд зазначає.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу / призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ул. Гоголя, 34,м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, 158-Б,м. Запоріжжя, Запорізька область,69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.01.2024 № 31.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя С.С. Бойко