Справа № 640/8539/21
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року №640/8539/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України (далі відповідач 1), Пенсійного фонду України (далі відповідач 2), в якому з урахуванням заяви про часткову відмову від позову та ухвали суду про закриття провадження в частині позовних вимог просить суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України (код за ЄДРПОУ - 43005393) зняти з обліку платників єдиного соціального внеску - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як особу, яка звільнена цим Законом від обов`язку нараховувати та сплачувати з 01 січня 2021 року єдиний соціальний внесок за себе на підставі того, що отримує пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державна податкова служба України у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана зняти позивача з обліку платників єдиного соціального внеску як особу, яка звільнена цим Законом від обов`язку нараховувати та сплачувати з 01 січня 2021 року єдиний соціальний внесок за себе на підставі того, що отримує пенсію за вислугу років.

Окружним адміністративним судом міста Києва 05.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону №2825-IX супровідним листом від 11.01.2023 №03-19/2044/23 матеріали справи №640/8539/21 передано до Київського окружного адміністративного суду (вх. від 03.01.2023 №401).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №640/8539/21 передано до розгляду судді Білоноженко М.А., тому ухвалою судді від 26.02.2024 прийнято справу до свого провадження.

Пенсійний фонд України позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що ним із квітня 2021 на запити ДПС України передається інформація стосовно позивача, зокрема, як про особу, яка отримує пенсію за вислугу років, тому вважає, що права позивача ПФУ не порушено.

Державна податкова служба України позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити повністю, надала до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначила, що заява про зняття з обліку платника єдиного внеску повинна подаватись до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ згідно з додатком 5 до Порядку №1162 та за наявності умов визначених у пункті 1 цього Порядку в залежності від категорії страхувальника. При цьому, відповідно до Закону №2464 та Порядку, такої підстави для зняття з обліку платника єдиного внеску, як отримання пенсії за вислугу років не існує.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.2010 є пенсіонером за вислугу років та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.04.2011 №1212 позивач займається адвокатською діяльністю та з 14.06.2026 взятий на податковий облік у контролюючих органах як платник податків.

26.11.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві із заявою про зняття його із 01.01.2021 з обліку як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Головне управління ДПС у м. Києві листом від 15.12.2020 №60459/ФОП/26-15-33-07-10 повідомило позивача, що станом на дату надання відповіді пільг для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність та є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю щодо обов`язку нарахувати та сплачувати єдиний внесок Законом №2464 не передбачено. Додатково повідомлено, що адвоката Пержолу В.С. буде звільнено від обов`язку нараховувати та сплачувати ЄСВ з урахуванням вимог Закону №592 та наявності ознаки «ФО-пенсіонер».

30.12.2020 позивач звернувся із заявою до Пенсійного фонду України, в якій просив вжити заходів щодо надання контролюючому податковому органу відповідного рівня інформації (у т.ч. у порядку обміну інформацією) стосовно позивача, як «військового пенсіонера» для вирішення питання подальшого перебування з 01.01.2021 на податковому обліку як платника ЄСВ.

Департамент з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації листом повідомив позивача, що станом на 28.01.2021 у Реєстрі наявна інформація про позивача, як особу, яка з 08.04.2020 отримує пенсію за вислугу років, однак запиту щодо позивача від ДПС України не надходив, тому для вирішення порушеного питання рекомендовано позивачу звернутись до ДПС України.

02.02.2021 позивач звернувся із заявою до ДПС України, в якій просив направити у будь-якій визначеній законодавством формі до Пенсійного фонду України чи до ГУ ПФУ в м. Києві про отримання стосовно позивача вичерпної інформації, як військового пенсіонера (за вислугою років) та направити у разі необхідності отриману інформацію до уповноваженого контролюючого органу ДПС який вирішує питання обліку (зняття з обліку) платників ЄСВ.

ДПС України листом від 26.02.2021 №4550/6/99-00-04-03-01-06 повідомила позивача, що заява про зняття з обліку платника єдиного внеску повинна подаватись до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ згідно з додатком 5 до Порядку №1162 та за наявності умов визначених у пункті 1 цього Порядку в залежності від категорії страхувальника. При цьому, відповідно до Закону №2464 та Порядку, такої підстави для зняття з обліку платника єдиного внеску, як отримання пенсії за вислугу років не існує.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

На підставі підп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно зі ст. 13 Закон № 5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.2010 є пенсіонером за вислугу років та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.04.2011 №1212 позивач займається адвокатською діяльністю та з 14.06.2026 взятий на податковий облік у контролюючих органах як платник податків.

Разом з цим, у силу змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13 травня 2020 року №592-IX - з 01.01.2021 звільняються від сплати за себе єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію за вислугу років.

Так, частиною 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI, у редакції Закону №592-IX від 13.05.2020, передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивач, який провадить адвокатську діяльність (як самозайнята особа) звільняється від сплати за себе єдиного внеску, так як він отримує пенсію за вислугу років.

Суд звертає увагу, що предметом цього спору є зняти з обліку платників єдиного соціального внеску - ОСОБА_1 (у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як особу, яка звільнена цим Законом від обов`язку нараховувати та сплачувати з 01 січня 2021 року єдиний соціальний внесок за себе на підставі того, що отримує пенсію за вислугу років.

Так, питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком №1162 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Згідно п. 1 розділу V Порядку №1162 у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та залежно від категорії страхувальника копії відповідних документів:

розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію та про утворення ліквідаційної комісії;

відомостей (витягу) відповідного реєстру про припинення, або зупинення незалежної професійної діяльності, або зміну організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу;

документа, що підтверджує дату виходу із складу членів фермерського господарства, дату, з якої особа підлягає страхуванню на інших підставах, дату звільнення від сплати єдиного внеску відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464.

Крім того, відповідно до пп. 2 п. 11.22 Розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 №1588 (далі -Порядок №1588) зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою №8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою №6-ОПП; довідки за формою №4-ОПП та інших документів, що видаються контролюючими органами платнику податків і підлягають поверненню до контролюючого органу.

Отже, Порядок №1588 передбачає зняття з обліку за наявності однієї умови чи одночасно двох, а саме за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви (довідки). Тобто, Порядок передбачає за надходженням до відповідача відповідного рішення про припинення незалежної діяльності зняття з обліку такої особи.

Разом з цим, з аналізу вищезазначених положень Закону №2464, Порядку №1162, Порядку №1588 суд дійшов висновку, що набуття позивачем, як особою, що провадить адвокатську діяльність (самозайнята особа) права на звільнення від сплати за себе єдиного внеску через отримання пенсії за вислугу років не є тотожнім із зняттям з обліку платника єдиного внеску.

Також суд звертає увагу, що позивач до ДПС України із заявою встановленої форми та за наявності умов, визначених нормами Порядку №1162 щодо зняття з обліку платника єдиного внеску не звертався.

З огляду на вищезазначене, Київський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Білоноженко М.А.