Справа № 520/2956/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 р. Справа № 520/2956/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 (ухвалене суддею Котеньовим О.Г.) по справі № 520/2956/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Балцем"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій та рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Балцем" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просило: визнати незаконним та скасувати рішення керівника Головного управління ДПС у Харківській області № 5/20-40-13-02 від 16.01.2023 р. та визнати незаконними дії щодо складання акту опису майна № 1/20-40-13-02 від 25.01.2023 р.; скасувати податкову заставу, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень за № 30284429 та зобов`язати Головного управління ДПС у Харківській області звільнити з податкової застави майно ПрАТ Балцем та внести відомості щодо припинення такої застави.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачем у спірних правовідносинах дотримані вимоги чинного законодавства, а судом першої інстанції зроблено безпідставний та необґрунтований висновок щодо відсутності у позивача податкового зобов`язання, відповідно до податкової вимоги № 0-2001 від 19.01.2022 р.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ПрАТ "Балцем" як платник податків перебуває на податковому обліку в Головному управлінні Державної податкової служби в Харківській області.

Відповідно до довідки щодо стану заборгованості перед бюджетом, станом на 19.01.2022 р. згідно даних інформаційно - телекомунікаційних систем Податковий блок (по Балаклійському району) за ПрАТ Балцем обліковувався податковий борг на загальну сум 1048245,74 гривень, у зв`язку з чим контролюючим органом сформовано та направлено податкову вимогу № 0-2001 від 19.01.2022 р.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 16.01.2023 р. № 1912/6/20-40-13-02-17 на адресу позивача запитано надання переліку ліквідного майна для включення його до акту опису майна у податкову заставу.

Згідно із рішенням керівника про опис майна у податкову заставу 25.01.2023 р. складено Акт опису майна у податкову заставу № 1/20-40-13-02, відповідно до якого до акту включено все майно платника податків. Податкова застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25.01.2023 р. № 30284429.

Позивач не погодився з вищезазначеним рішенням та діями відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в спірних правовідносинах відповідачем допущені порушення вимог чинного законодавства щодо оформлення податкової застави.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 88.1 ст. 88 Податковий кодекс України (в подальшому - ПК України), з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.2 ст. 88 ПК України).

Відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно із п. 89.2 ст. 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Згідно із п. 89.4 ст. 89 ПК України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Згідно із п. 89.8 ст. 89 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно із п. 42.4 ст. 42 ПК України, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Згідно із наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Ізюмська міська територіальна громада входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. У результаті тимчасової окупації міста Ізюм Харківської області російською федерацією з 05.03.2022 р. по 10.09.2022 р. пошкоджено приміщення адміністративної будівлі ГУ ДПС по вул. Покровська, 32 та знищено первинні документи.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження надіслання позивачу податкової вимоги відповідачем надано скріншот з ІТС Податковий блок, де відображається дата вручення податкової вимоги - 28.01.2022 р.

У період з 19.01.2022 р. до 24.02.2022 р. податкової вимоги позивач не отримував, що підтверджується скріншотом з ІТС Податковий блок за вказаний період.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до 22.01.2024 р. листування з позивачем контролюючий орган мав здійснювати виключно, відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України - рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручати рішення особисто чи представнику, оскільки заява про бажання отримувати документи через електронний кабінет подана позивачем 22.01.2024 р., що підтверджується квитанцією JI499202.

Проте, доказів надіслання податкової вимоги у січні 2022 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ПК України та п. п. 1-4 розділу ІІ Порядку № 586, рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу. Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих. Понятими не можуть бути працівники податкових органів або правоохоронних та інших державних органів виконавчої влади, а також інші особи, участь яких як понятих обмежується Законом України Про виконавче провадження. У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 р. № 586 затверджено Порядок застосування податкової застави податковими органами (в подальшому Порядок № 586, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядком № 586 затверджені форми Рішення про опис майна у податкову заставу, Акту опису майна, Журналу реєстрації актів опису майна у податкову заставу, Акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу, тощо.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області № 5/20-40-13-02 від 16.01.2023 вирішено здійснити опис майна позивача в податкову заставу.

Додатком № 1 до Порядку № 586 встановлено форму такого рішення із необхідними реквізитами, проте копія спірного рішення містить підпис в.о. начальника, але не має відтиску печатки, що прямо передбачено вимогами Порядку № 586.

Відсутність печатки на рішенні контролюючого органу неможливо віднести до недоліків, випадково допущених при його оформленні, оскільки це є обов`язковим реквізитом такого виду документу, прямо передбаченим чинним законодавством.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які доказів надіслання або надання такого рішення платнику податків.

Щодо процедури опису майна та складення відповідного акту суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що юридичною адресою ПрАТ "Балцем" є Харківська область, Балаклійський район, місто Балаклія, вулиця Цемзаводське Шосе, будинок 3. Загальновідомим фактом є те, що територія міста Балаклія з березня 2022 року до вересня 2022 року перебувала в окупації.

На теперішній час значна частина території підприємства є замінованою, а саме 531,3558 г, що підтверджується розпорядженням Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області № 453 від 31.01.2024 р.

Крім того, позивача визначено як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002872 від 13.09.2022 р.

24.11.2022 р. прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області Богданом Буклеєм і прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області Владиславом Кравчуком у присутності представника підприємства ПрАТ Балцем Олега Максюти складено протокол огляду, яким зафіксований факт руйнації підприємства позивача, зокрема адміністративних будівель, цистерн, складських приміщень, конвеєрних систем, транспортних засобів, гаражів, ангарів.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 16.01.2023 р. № 1912/6/20-40-13-02-17 у позивача запитано перелік ліквідного майна для включення його до акту опису майна у податкову заставу.

До суду відповідачем надано докази надіслання такого запиту, але це поштове відправлення повернуто на адресу відправника з відміткою відділення поштового зв`язку: організація ще не почала працювати у м. Балаклія.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні належні на допустимі докази отримання позивачем листа відповідача від 16.01.2023 р. № 1912/6/20-40-13-02-17.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом складено акт опису майна № 1/20-40-13-02 від 25.01.2023 р., який містить тільки підпис податкового керуючого та відмітку у графі "Найменування майна (з детальною характеристикою кожного предмета: вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо)" - все майно платника податків, який не містить підписів платника податків/його законного чи уповноваженого представника та інших залучених осіб акт опису майна не містить, при чому законом чітко передбачено, що у випадку відмови платника податків від підписання акта опису майна опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих. Тобто, акт опису майна разом з податковим керуючим має підписати або керівник (представник), або не менш як двоє понятих.

Найменування майна (з детальною характеристикою кожного предмета: вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо) акт опису майна також не містить.

Відомості акту опису майна, факти відсутності підписів керівника підприємства чи представника або понятих, не зазначення конкретного переліку майна, як того вимагає форма акту, та ненадання платником податку документів на лист від 16.01.2023 р. № 1912/6/20-40-13-02-17 підтверджує, що фактично опис майна податковим керуючим не здійснювався.

Крім того, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша за суму податкового боргу.

Складений акт опису майна за змістом не відповідає вимогам Порядку № 586, оскільки не містить підписів осіб, що мають його підписати, а також детального опису майна, як передбачено формою Акту, затвердженою Порядком № 586. Крім того, опис майна у податкову заставу податковим керуючим здійснено на підставі рішення, що не містить печатки.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з наявними порушеннями оформлення податкової застави, належним способом захисту прав позивача є скасування рішення керівника ГУ ДПС у Харківській області № 5/20-40-13-02 від 16.01.2023 р., визнання протиправними дій щодо складання акту опису майна № 1/20-40-13-02 від 25.01.2023 р., скасування податкової застави, зареєстрованої в Державному реєстрі обтяжень за № 30284429, та зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області звільнити з податкової застави майно ПрАТ Балцем та внести відомості щодо припинення такої застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок щодо відсутності у позивача податкового зобов`язання суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в цій справі позов ПрАТ Балцем задоволено, у зв`язку з порушенням відповідачем процедури оформлення податкової застави, передбаченої чинним податковим законодавством, а не у зв`язку з відсутністю у позивача податкових зобов`язань.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 р. по справі № 520/2956/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич