Справа № 320/34453/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Мельничука В.П.,

Шведа В.Ю.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 » № 368, виданий Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 23.08.2023 в повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 401 «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368», виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.09.2023 в повному обсязі;

- поновити його на службі цивільного захисту з 24.08.2023;

- стягнути на його користь з ГУ ДСНС України у Луганській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.08.2023 по день фактичного поновлення на службі цивільного захисту.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ГУ ДСНС України у Луганській області не мало повноважень видавати наказ на звільнення зі служби цивільного захисту, оскільки посада позивача не віднесена до його номенклатури посад. Оскільки скорочення штату у ГУ ДСНС України у Луганській області не проводилося, і позивача про його звільнення зі служби цивільного захисту не попереджали, відтак спірні накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що cудом першої інстанції при вирішенні даної справи не було досліджено питання проведення у Головному управлінні ДСНС у Луганській області скорочення штатів або здійснення інших організаційних заходів.

На думку апелянта, оскільки його не було попереджено за 2 місяці про майбутнє звільнення у відповідності до пп. 4 п.176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593.

Також скаржник вказує, що подання начальника управління персоналу ГУ ДСНС України у Луганській області Миколи Олійника, на підставі якого прийнято наказ № 368 від 23.08.2023, складено з порушеннями, а саме: відсутній висновок лікарсько - експертної комісії та висновок атестаційної комісії.

До того, за час перебування позивача у розпорядженні відповідача, останній, всупереч приписів Положення № 593, не запропонував позивачу всіх вакантних посад, у тому числі, посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідно до його освіти, класності, спеціальності та досвіду роботи для призначення позивача на посаду, що вказує про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що пп. 4 п. 174 Положення № 593 передбачає не лише скорочення штату як таке, що визначається наказом керівного органу, а й, в тому числі, організаційні заходи, що в оспорюваному випадку і відбулось, оскільки позивач не тільки відмовився від ознайомлення з визначеними для нього обов`язками, а й, навіть, неодноразово не виявив бажання проходити службу на жодній із запропонованих посад.

Як зазначає відповідач, оскільки позивач, свідомо ухилявся на виявляв бажання в подальшому проходити службу в ГУ ДСНС України у Луганській області, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував з 2015 року на посаді заступника начальника центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Наказом ДСНС від 07.02.2019 №59 ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 4 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 звільнено зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України, та Наказом Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій «Про звільнення зі служби цивільного захисту» від 02 квітня 2019 року №145 ОСОБА_1 з 03 квітня 2019 року знято з усіх видів забезпечення та виключено з кадрів ДСНС.

Втім, постановою Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №640/8027/19 визнано протиправним і скасовано пункт 2 наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 07 лютого 2019 року №59 про звільнення зі служби цивільного захисту підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника Центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який перебуває у розпорядженні начальника Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, відповідно до підпункту 4 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у запас Збройних Сил України; визнано протиправним і скасовано наказ Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 02 квітня 2019 року №145 у частині, що стосується ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на службі цивільного захисту у розпорядженні начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 04 квітня 2019 року.

Враховуючи викладене, позивач на виконання постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 640/8027/19 був поновлений на службі цивільного захисту у розпорядженні начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 04 квітня 2019 року відповідно до наказу № 126 від 07.03.2023.

У подальшому, листом від 12.06.2023 № 5701-2214//5707/01 відповідач звернувся до ДСНС України про направлення у розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області підготовленого фахівця за напрямком реагування у зв`язку із службовою необхідністю.

Наказом ДСНС від 21.06.2023 № 379 зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 .

Як наслідок, 23 червня 2023 року позивач прибув за тимчасовим місцем знаходження ГУ ДСНС України у Луганській області, про що рапортом доповів тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області та зауважив про свою незгоду із наказом Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України від 21.06.2023 № 330 та приписом від 21.06.2023 № 7901-1366/7906.

Того ж дня, 23.06.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 279 о/с «Про кадрові питання», яким позивача зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області.

Відповідно, 26 червня 2023 року ГУ ДСНС України у Луганській області запропоновано позивачу наявні вакантні посади в структурних та підпорядкованих підрозділах відповідно до кваліфікації та досвіду роботи.

Наказом Головного управління від 12.07.2023 № 305 позивачу визначено місце несення служби, від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено акт від 13.07.2023.

Крім того, 13.07.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області затверджено службові обов`язки підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 , від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

17 серпня 2023 року позивачу повідомлено про закінчення двомісячного терміну перебування у розпорядженні 23.08.2023 та про необхідність вирішення питання про подальше проходження служби, а також запропоновано наявні вакантні посади, від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

17 серпня 2023 року позивач звернувся із рапортом до т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Луганській області вважаючи, що запропоновані посаді не відповідають його кваліфікації та досвіду роботи та проханням призначення на посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області.

У відповідь відповідач листом від 22.08.2023 повідомив, що позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам до вказаної посади.

У зв`язку з викладеним, 23.08.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 368 «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_2 », відповідно до якого підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 , колишнього заступника начальника центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який зарахований у розпорядження начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, звільнено відповідно до пункту 173, підпункту 4 пункту 176 Положення № 593. Виключено з кадрів ДСНС України, зі списків особового складу Головного управління та знято з усіх видів забезпечення з 23 серпня 2023 року та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

Крім цього, 12.09.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 401 «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 №368», яким здійснено перерахунок невикористаних відпусток, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку та одноразової грошової допомоги.

Вважаючи вказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наказ про звільнення позивача зі служби прийнятий відповідачем на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавством, тому підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час перебування у вимушеному прогулі - відсутні.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов`язки визначаються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі - КЦЗ) та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (далі - Положення №593).

Частиною першою статті 101 КЦЗ передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 99 КЦЗ до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Таким чином, аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що різновидом публічної служби в органах цивільного захисту є служба цивільного захисту за контрактом осіб рядового або начальницького складу.

Особливістю цього виду служби цивільного захисту є те, що він реалізується громадянами України в добровільному порядку на умовах, визначених контрактом, у разі, якщо вони відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати службові обов`язки.

При цьому, особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за своєю правосуб`єктністю відносяться до спеціальної категорій суб`єктів права, правовідносини з якими регулюються нормами спеціального законодавства.

Так, у силу вимог пункту 3 Положення № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Згідно з пунктом 57 Положення № 593 посади, на які призначаються особи рядового і начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання служби цивільного захисту визначаються штатом (штатним розписом).

Відповідно до пункту 58 Положення № 593 перелік посад, що підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, та перелік посад для призначення (звільнення) осіб рядового і начальницького складу (далі - номенклатура посад) визначаються ДСНС.

Підпунктами 2, 3 пункту 63 Положення №593 закріплено, що призначення осіб рядового і начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється: на рівнозначні посади: - в інтересах служби для більш доцільного використання за фахом чи досвідом практичної роботи; у разі проведення планової заміни, ротації кадрів; за особистим проханням з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів; за сімейними обставинами; за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС; - на нижчі посади: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів; за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС; з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами атестації; за особистим проханням; у порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 64 Положення №593 призначення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового і начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі цивільного захисту.

Згідно з пунктом 79 Положення №593 особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі ліквідації (реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, - до двох місяців.

Підпунктом 4 пункту 176 Положення №593 передбачено, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 106 Кодексу цивільного захисту України.

У відповідності до пункту 78 Положення №593 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу або переведення на іншу посаду такі особи підлягають поновленню на посаді, яку займали раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

З аналізу викладених норм Положення №593 випливає, що умовою припинення служби цивільного захисту з підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 176 Положення №593, є скорочення штатів, тобто зміна штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад у випадку реорганізації органу, в якому проходить службу особа, або внаслідок організаційно-штатних змін (зміна структури органу тощо), у разі неможливості пропозиції рівнозначної посади.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 640/8027/19 поновлений на службі цивільного захисту у розпорядженні начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України з 04 квітня 2019 року відповідно до наказу № 126 від 07.03.2023.

Згідно з листом Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України від 12.06.2023 № 7901-1313/7906 з метою подальшого проходження позивачем служби, пропонував останньому вакантні посади (як нижчі, так і вищі), однак позивач від вільних посад відмовився.

Відповідно, 23.06.2023 позивача зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, зокрема, на підставі наказу № 279 о/с «Про кадрові питання».

У той же час, позивач станом на день звільнення контракт ні з Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, ні з ГУ ДСНС України у Луганській області не укладав.

При цьому, після прибуття позивачем до місцезнаходження ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідач здійснював заходи щодо повідомлення позивача про наявні вакантні посади в структурних та підпорядкованих підрозділах відповідно до кваліфікації та досвіду роботи позивача.

Однак, позивач від запропонованих вакансій станом на 26.06.2023 та станом на 17.08.2023 відмовився (а.с. 53-54, 58).

Як наслідок, 17 серпня 2023 року позивачу повідомлено про закінчення двомісячного терміну перебування у розпорядженні начальника ГУ ДСНС України у Луганській області 23.08.2023 та про необхідність вирішення питання про подальше проходження служби, а також запропоновано наявні вакантні посади станом на 17.08.2023, від ознайомлення з яким позивач відмовився.

Відповідно до пункту 84 Положення № 593 у разі коли після закінчення строку перебування особи рядового і начальницького складу у розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не вирішено питання подальшого проходження нею служби, така особа звільняється із служби цивільного захисту.

З огляду на вказані обставини, Наказом від 23.08.2023 № 368 позивача звільнено зі служби цивільного захисту на підставі п. 173, пп. 4 п. 176 Положення № 593.

У той же час, колегія суддів враховує, що пункт 173 Положення № 593, який передбачав порядок звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту, виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 468 від 09.05.2023, станом на час прийняття спірного наказу від 23.08.2023 був нечинним та не міг бути застосований, однак зазначена технічна помилка під час складання відповідальною особою витягу зі спірного наказу не може слугувати підставою для скасування спірного наказу.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не було досліджено той факт, що відповідач всупереч вимогам пп. 4 п. 176 Положення № 593 не було попереджено за два місяці до звільнення колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що за правилами пункту 79 Положення № 593 особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, зокрема, в разі ліквідації (розформування, реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених осіб рядового і начальницького складу, - до двох місяців.

Відповідно до пункту 84 Положення № 593 у разі коли після закінчення строку перебування особи рядового і начальницького складу у розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не вирішено питання подальшого проходження нею служби, така особа звільняється із служби цивільного захисту.

Враховуючи, що позивача поновлено в розпорядженні керівника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України за рішенням суду, у тому числі після проведення організаційно-штатних заходів, та у подальшому переведено в розпорядження керівника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, то термін його перебування в розпорядженні не може перевищувати двох місяців.

Твердження позивача про те, що судом першої інстанції не було враховано, чи відбулись організаційно-штатні зміни у Головному управлінні ДСНС України у Луганській області чи ні, колегія суддів відхиляє, оскільки підставою для звільнення позивача зі служби цивільного захисту слугувало закінчення двохмісячного строку перебування у розпорядженні начальника Головного управління ДСНС у Луганській області, а не скорочення штатів або проведення організаційно-штатних заходів.

Посилання скаржника на те, що з ним не проводилась індивідуальна бесіда, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач відмовився від проведення бесіди, про що свідчить відповідний Акт від 23.08.2023.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач, всупереч приписів Положення №593, не запропонував позивачу посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, 2015 року позивач займав посаду заступника начальника центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України.

Тобто, кваліфікація і досвід роботи позивача пов`язані із напрямком реагування на надзвичайні ситуації.

Крім того, відповідно до наказу МВС від 06.03.2018 № 179 тарифний розряд за посадою позивача складає від 38 до 40 з відрахуванням 3 відсотки.

Згідно з наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 17.06.2022 № НС-429 до обов`язків заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області віднесені такі напрямки: служба безпеки дорожнього руху, фінансове забезпечення, медичне забезпечення, тощо, що до обов`язків заступника начальника центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України відношення не має, що свідчить про відсутність належного досвіду у позивача за відповідним напрямком служби.

Більше того, відповідно до Наказу МВС від 06.03.2018 № 179 за посадою заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області тарифний розряд складає 54 з відрахуванням 3 відсотки.

Враховуючи зазначене, посада заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області є вищою за посаду заступника начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України, тому правові підстави пропонувати позивачу посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області у відповідача були відсутні.

При цьому, твердження позивача про не погодження з ним переведення у розпорядження іншого керівництва є безпідставними, оскільки абзацом 3 пункту 31 Положення № 593 визначено, що особі начальницького складу служби цивільного захисту зобов`язані проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби, що зумовлює відсутність необхідного попереднього погодження місця служби з особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Окрім того, позивач не зазначає, які приписи Положення № 593 порушені відповідачем в частині не проведення попередньої співбесіди у зв`язку із направленням особи начальницького складу до несення служби в місця визначені інтересами служби.

Щодо тверджень апелянта про незастосування відповідачем положень п. 78 та абз. 2 п. 184 Положення № 593 до позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 78 Положення № 593 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу або переведення на іншу посаду такі особи підлягають поновленню на посаді, яку займали раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

Згідно з абз. 2 п. 184 Положення № 593 у разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту незаконним особи рядового і начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

Оскільки позивача було поновлено на службі саме у розпорядженні начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України, то зазначені норми не можуть бути застосовані до позивача з боку керівника попереднього місця несення служби позивачем.

Посилання скаржника про не ознайомлення його з наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.07.2023 № 305 «Про кадрові питання», яким затверджені службові обов`язки позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно з актом від 13.07.2023 позивач відмовився знайомитись з вказаним наказом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ про звільнення позивача зі служби прийнятий відповідачем на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавством, тому підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час перебування у вимушеному прогулі - відсутні.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368», виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.09.2023, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_2 » № 368, виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023, зокрема визначено: щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки позивач не використав; виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки у кількості 180 календарних днів; виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років.

У подальшому, наказом № 401 від 12.09.2023 внесені зміни до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368, згідно з яким замінено: слова та цифри: «Щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки не використав» словами та цифрами «Щорічну основну відпустку за 2020, 2021, 2023 роки не використав»; слова та цифри «грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки у кількості 180 календарних днів» словами та цифрами «грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2020, 2021, 2023 роки у кількості 135 календарних днів»; слова та цифри «одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років» словами та цифрами «одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років, з урахуванням виплаченої суми грошової допомоги під час попереднього звільнення зі служби у розмірі 180181,05 грн».

При цьому, у зв`язку із звільненням позивача, з метою проведення повного розрахунку при звільненні відповідно до вимог чинного законодавства України, ГУ ДСНС України у Луганській області звернулось до Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з листом від 25.08.2023 № 5701-3151/5705 про розміри виплаченого грошового забезпечення під час звільненні зі служби.

Відповідно, Мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України повідомив, що при звільненні позивачу виплачено: компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 45 календарних днів у сумі 27740,15 грн; одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 21 рік у сумі 180181,05 грн.

Водночас, відповідно до п. 14 розділу XХVІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС від 20.07.2018 № 623, особам рядового і начальницького складу, яких звільнено зі служби, а потім поновлено на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із дня звільнення виплачується за посадою, з якої їх звільнено. Виплачена під час попереднього звільнення зі служби цим особам грошова допомога при звільненні зі служби підлягає заліку за рахунок суми, що належить їм до виплати за вимушений прогул, а в частині, яка перевищує цю суму, - заліку за рахунок суми грошової допомоги, належної до виплати при подальшому звільненні зі служби.

З огляду на вказане, станом на дату звернення сума виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України за вимушений прогул не підлягала.

У зв`язку із викладеним, ГУ ДСНС України у Луганській області правильно внесені відповідні зміни до Наказу від 23.08.2023 № 368, що свідчить про правомірність такого наказу.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування спірних наказів, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.П. Мельничук

Е.Ю. Швед