Справа № 300/2285/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
"04" липня 2024 р. справа № 300/2285/24
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семчук Михайло Миколайович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 198.03.2024 діє адвокат Семчук Михайло Миколайович (надалі по тексту - представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач), в якому просить стягнути недоотриману пенсії в сумі 1 438,57 гривень, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , відомості про розмір якої (1 438,57 гривень) включений до складу (переліку) спадкового майна.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву від 16.04.2024, який разом із письмовими доказами надійшов на адресу суду 22.04.2024 (а.с.21-33).
Заперечуючи позовні вимоги представник Головного управління ПФУ в області зазначив, що відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-ІV (надалі по тексту також - Закон №1058-ІV) нараховані суми пенсій, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за отриманням нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 звернувся лише 16.02.2024, тобто більше ніж через три роки з моменту виникнення права.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про відсутність між сторонами публічно-правового спору, оскільки позовні вимоги стосуються порушення приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти, які є майновими.
Отже, на переконання відповідача, справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
25.04.2024 представником позивача надіслано до канцелярії суду відповідь на відзив, в якій зазначено про необґрунтованість викладених у відзиві доводів, оскільки до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень відмовлено ОСОБА_1 , як фізичній особі у виплаті недоодержаної пенсії в порядку спадкування в сумі 1 438,57 гривень відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №67786068 від 08.06.2021, виданого державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвою Н.М.
Щодо неналежності розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, позивач заперечує означені доводи відповідача, виходячи з предмету спору, який є публічно-правовим та полягає в оскарженні бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу підтвердженої ним же успадкованої суми пенсії. Позивач наголошує, що в межах цієї справи відсутній спір щодо правильності нарахування пенсії, відсутній спір щодо спадкового права.
Тому, викладене свідчить про протиправність і незаконність рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, що дає підстави вважати про необхідність розгляду цього позову в порядку адміністративного судочинства. На переконання представника позивача, висновки відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є помилковими.
Розглянувши питання про закриття провадження у справі, суд виходив з наступного.
Право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.
Фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (надалі по тексту також КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За змістом частини 4 статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України визначає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера унормований статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Для вказаної категорії осіб постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Порядком № 22-1, зокрема, пунктом 2.26 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.
Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.
Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Водночас, зі смертю особи, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується, головним чином, нормами цивільного права.
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту також ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Системний аналіз означених положень дає підстави для висновку, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, здійснюється в позасудовому порядку органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.
Судом встановлено, що 08.06.2021 державний нотаріус Тлумацької державної нотаріальної контори, видано свідоцтво на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1932 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане вказане свідоцтво, серед іншого, складається із залишку недоотриманої пенсії, яка була нарахована, але не виплачена за січень 2017 року в сумі 1 438,57 гривень, що належав ОСОБА_2 дружині померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки виданої Пенсійним фондом України Тлумацького об`єднаного управління Івано-Франківської області 04.07.2017 за №3334/03-2, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.6).
Вказане свідоцтво на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі 08.06.2021, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №62161599 (зворотній бік а.с.6-7).
Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Івано-Франківській області з заявою від 16.02.2024 про виплату недоотриманої пенсії, яка була нарахована, але не виплачена за січень 2017 року в сумі 1 438,57 гривень, що належала його матері ОСОБА_2 , із відповідними додатками (а.с.5).
Тобто, матеріалами справи підтверджується, що із заявою про виплату нарахованої та неотриманої померлою матір`ю ОСОБА_2 пенсії позивач звернувся із заявою 16.02.2024. Позивач в адміністративному позові зазначає про звернення із заявою про виплату недоотриманої пенсії його матері за січень 2017 року в сумі 1 438,57 гривень, яка відповідно до свідоцтва про право про спадщину за законом від 08.06.2021 увійшла до спадщини відповідно до статті 1227 ЦК України.
Таким чином, означені обставини дають підстави для висновку, що позовні вимоги позивача до пенсійного органу фактично направлені на поновлення порушеного відповідачем права позивача на отримання грошових коштів, набутих у порядку спадкування, а тому даний позов поданий на поновлення прав позивача у сфері цивільних правовідносин.
Суд наголошує, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте в цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, оскільки ці функції відповідач виконував щодо померлої матері позивача.
Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів належних спадкодавцеві. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Зважаючи на те, що у цій справі спір виник відносно набуття позивачем права на пенсійні кошти, що входять до складу спадщини, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, оскільки цей спір виник про право цивільне, предметом якого є майнова вимога позивача про визнання за ним в порядку спадкування права власності на майно - грошові кошти.
Такі ж висновки сформовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №808/1346/18 і постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №0540/5860/18-а, від 21 вересня 2021 року у справі № 200/3913/21.
Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Правильність висновків щодо розгляду означеної категорії спорів в порядку цивільного судочинства підтверджується висновками Великої палати Верховного суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц та Верховного Суду в ухвалі від 23 квітня 2024 року у справі №201/7965/23.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що за наведених обставин цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Частиною 1 статті 238 КАС України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі та роз`яснити позивачу, що дану справу віднесено до юрисдикції цивільного суду.
Виходячи із місця проживання позивача, визначених у адміністративному позові, саме Тлумацький районний суд Івано-Франківської області є тим належним судом до предметної юрисдикції якого належить спори з приводу майнових вимог в порядку спадкування права власності на майно - грошові кошти.
Згідно з частиною другою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Провадження в адміністративній справі №300/2285/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, - закрити.
2. Роз`яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача (адвокат) Семчук Михайло Миколайович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя Чуприна О.В.