Справа № 520/9724/24
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 липня 2024 року № 520/9724/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3,м. Харків, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії №52 від 26.03.2024, яким відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести з 19 березня 2024 року на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VI, у розмірі, передбаченому ст.8 цього Закону, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, зарахувавши періоди роботи з 01.06.1993 по 28.10.1993, з 26.06.1995 по 18.12.1995, з 26.12.1995 по 20.02.1996, з 04.03.1996 по 17.11.1996, з 26.11.1996 по 22.01.1999, з 01.06.2010 по 31.12.2010, та період проходження служби з 09.03.1999 по 11.08.2008 в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України, до періодів за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VI;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, та період проходження служби з 09.03.1999 по 11.08.2008 в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, з урахуванням довідки про заробітну плату від 20.09.2023 №516, яка видана Державною установою "Селидівська виправна колонія (№82)", врахувавши заробітну плату за період з липня 2000 року по липень 2008 року (включно);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, застосувавши при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач прийняв рішення про відмову у переході з одного виду пенсії на інший у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгового стажу. Позивач не погоджується з висновками відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 01.06.1993 по 28.10.1993, з 26.06.1995 по 18.12.1995, з 26.12.1995 по 20.02.1996, з 04.03.1996 по 17.11.1996, з 26.11.1996 по 22.01.1999, з 01.06.2010 по 31.12.2010, та період проходження служби з 09.03.1999 по 11.08.2008 в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України, до періодів за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VI; до страхового стажу не було зараховано період роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, та період проходження служби з 09.03.1999 по 11.08.2008 в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Також відповідно до розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Тернопільській обл. не враховано довідку про заробітну плату від 20.09.2023 №16, яка видана Державною установою "Селидівська виправна колонія (№82)", із врахуванням заробітної плати за період з липня 2000 РОКУ по липень 2008 РОКУ (включно), а також не було застосовано при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн). Позивач вважає порушеним своє право на соціальне забезпечення, що зумовило звернення до суду з зазначеним позовом.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надав відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що позивач 19.03.2024 звернувся із заявою щодо проведення перерахунку пенсії «перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну) за віком Список №1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", поданою через веб-портал Пенсійного фонду. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №52 від 26.03.2024 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Пенсійним фондом правомірно не враховано до страхового стажу період служби в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09.03.1999 по 11.08.2008, оскільки позивачем не надано довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески. Згідно розрахунку страховий стаж позивача складає 20 років 01 місяць 15 днів, робота за Списком №1 - 06 років 06 місяців 26 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже вимоги позивача щодо зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 є безпідставними.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що Страховий стаж позивача складає 20 років 1 місяць 15 днів. Робота за Списком 1 складає 6 років 6 місяців 26 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період служби в органах внутрішній справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09.03.1999 р. по 11.008.2008 р., оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1.

Третя особа, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надала пояснення по справ, відповідно до яких зазначив, що враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення про відмову в призначення пенсії від 26.03.2024 № 52 за заявою позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні. Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області має бути зобов`язано вчинити певні дії.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою від 18.12.2023 року №6326-.

У 2020 році позивачу призначено пенсію відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

19 березня 2024 року позивач звернувся із заявою до Управління ПФУ в Шевченківському районі м. Харкова через відкритий сервіс Веб-порталу Електронних Послуг Пенсійного фонду України щодо переходу на інший вид пенсії (перехід із закону на закон, з пенсії силових структур на цивільну).

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута фахівцями ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №52 від 26.03.2024 відмовлено ОСОБА_1 у перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну) за віком (Список №1) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За попереднім розрахунком страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 01 місяць 15 днів, робота за Списком 1 - 06 років 06 місяців 26 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу не враховано період служби в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09.03.1999р. по 11.08.2008р., оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1.

Суд зазначає, що предметом розгляду зазначеного провадження є не зарахування до пільгового стажу та страхового стажу спірних періодів

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на вибір пенсії передбачено ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка свідчить, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором. Виплати ж спеціальних видів пенсій (наукових, військових пенсій тощо) регулюються окремими спеціальними законами.

Відповідно до положень частини 3 статті 45 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до положень статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, пункт 3 резолютивної частини) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020, позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 після досягнення віку 50 років з дати звернення за призначенням пенсії.

Щодо підстав для зарахування періодів роботи з 01.06.1993 по 28.10.1993, з 26.06.1995 по 18.12.1995, з 26.12.1995 по 20.02.1996, з 04.03.1996 по 17.11.1996, з 26.11.1996 по 22.01.1999, до пільгового стажу за Списком №1, та періоду з 01.06.2010 по 31.12.2010 до льотного та страхового стажу, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (далі - ЗУ №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок №637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній відповідних записів.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):

№8: 01.06.1993 зачислен в штат постоянно проходчиком 5 разряда на том же участке (наказ № 113-к від 07.06.1993) Селидовское производственное объединение по добыче угля шахта "Кураховская";

№9: 28.10.1993 уволен с работы в связи с призывом в Советскую Армию (наказ №261-к від 29.10.1993);

№11: 26.06.1995 принят на шахту горным мастером, направлен на участок подготовительных работ №3 (наказ № 160-к від 26.06.1995), Селидовское производственное объединение по добыче угля шахта «Кураховская»;

№12: 18.12.1995 уволен из шахтоуправления по статье 38 КЗоТ Украины по собственному желанию (наказ № 452-к від 19.11.1995);

№13: 26.12.1995 принят в качестве горного мастера с полным рабочим днем в шахте (наказ № 11/с від 05.02.1996) Шахтобудівельне управління "Лідер";

№14: 27.02.1996 уволен по собственному желанию ст. 38 КЗоТ Украины (наказ 12/с від 14.02.1996);

№15: 04.03.1996 принят проходчиком с полным рабочим днем в шахте на участке №9 (наказ №34 к від 06.03.1996) ГОАТ шахта "Новогродівська" Міністерства вугільної промисловості України;

№16: 17.11.1996 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины (собственное желание) (наказ №166 к від 19.11.1996);

№17: 26.11.1996 принят проходчиком 5-го разряда на участок подготовительных работ №2 с полным рабочим днем под землей (наказ 408 к від 28.11.1996) Ш/У "Курахівське" В/О "Селідіввугілля";

№18: 01.08.1997 переведен горным мастером подземным на участок шахтного транспорта (наказ №28/к від01.08.1997);

№19: 22.01.1999 уволен из шахты по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию (наказ 8-к від 22.01.1999);

№27: 28.07.2009 переведен проходчиком 5 разряда подземным, направлен на участок №1 (наказ 95 с/к від 29.07.2009) відокремлений підрозділ шахта "Курахівська" ДП "Селидіввугілля" Міністерства вугільної промисловості України;

№29: 20.02.2015 уволен с шахты по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию (наказ 35 с/к від 20.02.2015.

До матеріалів справи долучено відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування яка підтверджує вищезазначені відомості внесені у трудову книжку позивача.

Вказані професії передбачені як Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, так і Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 (п. 1010100а - усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах), а також всіма наступними Списками № 1 аж по нині (затвердженими постановами КМУ №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003 та №461 від 24.06.20161).

Отже, дослідженими доказами підтверджується, що позивач виконував роботи, передбачені Списком № 1 у спірні періоди.

Відповідно до довідки ОК-5, підприємства подавали звітність по спеціальному стажу позивача за Списком № 1, зокрема за 1999 та 2010 роки.

Отже, суд дійшов висновку, що неврахування періодів роботи з 01.06.1993 по 28.10.1993, з 26.06.1995 по 18.12.1995, з 26.12.1995 по 20.02.1996, з 04.03.1996 по 17.11.1996, з 26.11.1996 по 22.01.1999, до пільгового стажу за Списком №1, та періоду з 01.06.2010 по 31.12.2010 до льотного та страхового стажу позивача є безпідставним.

Щодо наявності підстав для зарахування до льготного та страхового стажу періоду служби в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09.03.1999р. по 11.08.2008р., суд зазначає наступне.

Згідно із записами трудової книжки № НОМЕР_3 серія НОМЕР_2 , позивач з 09.03.1999 по 11.08.2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України безперервно 9 років 5 місяців та 2 дні (наказ УМВСУ у Донецькій області №54 о/с від 09.03.1999 р. та наказ від 11.08.2008 р.), що підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо посилання відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на відсутність довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1, суд зазначає наступне.

До матеріалів справи долучено довідку ДУ "Селидівська виправна колонія (№82)" №16 від 20.09.2023 року про заробітну плату нараховану позивачу за період з квітня 1999 р. по липень 2008 р.

Крім того, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Несвоєчасна сплата чи несплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16, від 09.09.2019р. у справі №242/5448/16-а

Суд зазначає, що основним документом, як вже зазначено, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка згідно зі статтею 62 Закону України №1788-ХІІ.

Суд зауважує, що записи в трудовій книжці НОМЕР_2 за спірні періоди роботи не містять жодних зауважень з боку органу ПФ України.

Отже, суд дійшов висновку, що неврахування періоду роботи з 09.03.1999р. по 11.08.2008р. до страхового стажу позивача є безпідставним.

Щодо зарахування періоду роботи з 09.03.1999р. по 11.08.2008р. до пільгового стажу за списком №1, позивач посилається на норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 20 вказаного Положення час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Суд зазначає, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. Разом з тим, особа повинна перебувати в трудових відносинах з підприємством на посаді, робота на якій зараховується до пільгового стажу.

Отже, суд не знаходить підстав для зарахування періоду проходження служби в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09.03.1999р. по 11.08.2008р. до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо застосування положень Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 року №345-VI (далі Закон України №345-VI ) до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України №345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону України №345-VI встановлені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач має стаж роботи, що позивач виконував роботи, передбачені Списком № 1 як робітник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах.

Враховуючи вищенаведене при обчисленні розміру пенсії та страхового стажу позивача слід застосовувати положення 1 Закону України №345-VI.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову у переході з одного виду пенсії на інший.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Відмовляючи позивачу у переході з одного виду пенсії на інший, відповідач не надав належної правової оцінки інформації про трудову діяльність позивача про підтвердження наявного трудового стажу, що містяться у матеріалах справи, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про неможливість призначення пенсії позивачу на пільгових умовах та зарахування позивачу періодів його роботи до пільгового стажу за Списком №1 та страхового стажу, що зазначені у трудовій книжці.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Закарпатській області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Аналогічні висновки щодо визначення органу, який має розглянути заяву викладені у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2024 року справа №500/1216/23, від 07 травня 2024 року справа №460/38580/22.

Отже обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву про перехід з одного виду пенсії на інший ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.06.1993 по 28.10.1993, з 26.06.1995 по 18.12.1995, з 26.12.1995 по 27.02.1996, з 04.03.1996 по 17.11.1996, з 26.11.1996 по 22.01.1999, з 01.06.2010 по 31.12.2010 до пільгового стажу за Списком №1, та до страхового стажу періоди роботи з 09.03.1999 по 11.08.2008, з 01.06.2010 по 31.12.2010.

Щодо вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, з урахуванням довідки про заробітну плату від 20.09.2023 №516, яка видана Державною установою "Селидівська виправна колонія (№82)", врахувавши заробітну плату за період з липня 2000 року по липень 2008 року (включно) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 №345-VІ, провести перерахунок пенсії з 19 березня 2024 року, застосувавши при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн), суд зазначає, що в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає, оскільки вимога є такою, що спрямована на майбутнє.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст. 72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.03.2024 року за № 52.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії силових структур на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 19.03.2024 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Зоркіна Ю.В.