Справа № 120/18665/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

03 липня 2024 р. Справа № 120/18665/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління ПФ України у Вінницькій області № 87 від 23.10.2023 року, яким було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020,2021 та 2022 роки.

-зобов`язати Головне управління ПФ України у Вінницькій області вирішити питання про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020, 2021 та 2022 роки з 14 лютого 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 14.02.2023 позивач звернулась до пенсійного органу за призначенням їй пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2020-2022 роки, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.10.2023 № 87 в перерахунку (переведенні) пенсії позивачу відмовлено, оскільки позивач отримує пенсію за віком, а переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, не передбачено.

Позивач ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, необґрунтованим, і таким, що порушує її конституційні права на належний соціальний захист. Вказане і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

14.02.2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років із застосуванням нової середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, за наслідком її заяви, пенсійним органом рішенням від 23.10.2023 відмовлено у перерахунку (переведенні) з пенсії за віком на пенсію за вислугу років. Вказав, що відповідно до п. 1 ст. 9 Закону № 1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: - пенсія за віком; - пенсія по інвалідності; - пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вказав, що пенсія за вислугу років не є окремим видом пенсійної виплати, а є різновидом умов пенсійного забезпечення для можливості дострокового призначення пенсії за віком. Тобто, на думку відповідача, призначення даного виду пенсійного забезпечення має на меті встановлення права для особи на більш ранній вихід на пенсію за віком, ніж це передбачено загальними нормами.

Підстави пенсійного забезпечення за вислугу років визначені статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так, відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі -ЗУ № 1058).

Вказав, що при розгляді наданих до звернення документів, а також документів електронної пенсійної справи відповідачем встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії (на 14.02.2023) ОСОБА_1 досягла віку 62 років 08 місяців 14 днів. Таким чином, пенсійного віку встановленого ч.1 ст.26 ЗУ № 1058 заявниця досягла у віці 59 років, тобто з 02.06.2019 року. Оскільки, до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

З урахуванням вищевикладеного, так як не дотримуються умови статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у працівників пенсійного органу на час розгляду заяви (на 14.02.2023) про переведення її з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, в частині встановлення, до якої саме категорії громадян, які мають право на пенсію за вислугу років належить заявниця, законні підстави відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що не заперечується відповідачем.

14.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, застосувавши при обрахунку такої пенсії середній показник заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №87 від 21.02.2023 року позивачці відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію за вислугу років. ОСОБА_1 , не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу, оскаржила його до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №120/2456/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 87 від 21 лютого 2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років від 14 лютого 2023 року із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення, та за результатами такого розгляду прийняти обґрунтоване рішення або про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, або про відмову в такому переведенні (або ж про призначення пенсії за вислугу років, або про відмову в такому призначенні).

Так, на виконання вищевказаного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 14.02.2023 про переведення на пенсію за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки та прийняло рішення №87 від 23.10.2023, яким відмовило позивачу у перерахунку пенсії (переведенні з пенсії за віком на пенсію за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2020-2022 роки) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не передбачено переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за три календарні роки, що передують року звернення відповідно до Закону.

Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним, оскільки остання вважає, що має право на переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2020-2022 роки, а тому звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ст. 26 Закону України № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Разом з тим, згідно п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до п. 2-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом враховується, що Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11.10.2017.

Тобто, пенсії за вислугу років згідно приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного Законом України «Про пенсійне забезпечення» страхового і спеціального стажу.

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Отже, особливістю пенсій за вислугу років є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.

Приписи ст. 51 Закону № 1788-XII визначають, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно п «е» ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У свою чергу, 04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Конституційний Суд України, приймаючи зазначене рішення № 2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції. Конституційний Суд України вважає, що для запровадження юридичного регулювання, за яким окремим працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення встановлено додатковий віковий критерій виходу на пенсію - 50 та 55 років, законодавець не мав об`єктивних підстав.

Указані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.

Отже, починаючи з 04.06.2019 положення пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Як встановлено судом, позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де з 01.07.2022 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

14.02.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.

На момент звернення із вказаною заявою позивач досягла 62-річного віку. Страховий стаж більше 44 років.

Відповідач, за результатами розгляду вказаної заяви, рішенням від 23.10.2023 відмовив позивачу у призначенні йому пенсії за вислугу років.

Натомість, враховуючи вищезазначене, на день звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (14.02.2023) із заявою про переведення на пенсію за вислугу років як працівнику освіти, Законом № 1788-ХІІ було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я незалежно від віку при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1788-ХІІ позивач звернувся вперше.

Відтак при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки, як того вимагає частина друга статті 40 Закону №1058-ІV.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.07.2019 у справі №720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 28 вересня 2022 року у справі №184/886/17, від 29 березня 2023 року у справі №240/4170/19.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.05.2024 у справі № 120/18450/23.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 87 від 23.10.2023, та зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення позивачеві з 14.02.2023 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 87 від 23.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 14.02.2023 пенсію за вислугу років згідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя: Секретар: