Справа № 520/29698/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 липня 2024 року № 520/29698/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 29.09.2023 у виконавчому провадженні № 72900801 про стягнення з Харківської обласної прокуратури виконавчого збору в розмірі 26800,00 гривень;

стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 2684,00 грн на користь Харківської обласної прокуратури.

В обгрунутвання позовних вимог зазначено, що відповідачем невірно визнаечно розмірі викоанвчого збору, оскільки рішення суду, яке звернуто до примусового виконання носить майновий характер, отже сума виконавчого збору має бути розрахована як добуто 10% від суми, що підлягає стягненню.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що відповідачем правомірно визначено розмір викоанвчого зборуна рівні 4 мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2023, оскільки в примусовому порядку викоанується вимога немайнового характеру.

Судовим розглядом встановлено такі обставини.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо не включення позивача до списків складених керівниками структурних підрозділів про встановлення щомісячної надбавки до посадових окладів та не виданні відповідних наказів про встановлення щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю, за період: 2015 рік січень, червень, листопад; 2017 рік січень, лютий, липень; 2018 рік лютий-травень, червень, липень, серпень; 2019 рік червень, грудень; 2020 рік лютий, березень, квітень;

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури в частині ненарахування та невиплати позивачу передбаченої законодавством додаткової заробітної плати, у розмірі 7189,53 грн, а саме: надбавки, у розмірі 10% від посадового окладу, за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю, за період: 2015 рік: січень 166,70 грн, червень 166,70 грн, листопад 158,76 грн; 2017рік: січень, лютий 202,30 грн, 202,30 грн відповідно, липень 109,1 грн; 2018 рік: лютий-травень 578 грн, 578 грн, 578 грн, 578 грн відповідно, червень 520,20 грн, липень 499,18 грн, серпень 394,09 грн; 2019 рік: червень 575,50 грн, грудень 573 грн, 2020 рік: лютий 573 грн, березень 272,85 грн, квітень 463,85 грн;

- стягнути з Харківської обласної прокуратури та виплатити одним платежем позивачу додаткову заробітну плату у розмірі 7189,53 грн, а саме: надбавки у розмірі 10% від посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю, за період: 2015 рік: січень 166,70 грн, червень 166,70 грн, листопад 158,76 грн; 2017рік: січень, лютий 202,30 грн, 202,30 грн відповідно, липень 109,1 грн.; 2018 рік: лютий-травень 578 грн, 578 грн, 578 грн, 578 грн відповідно, червень 520,20 грн, липень 499,18 грн, серпень 394,09 грн; 2019 рік: червень 575,50 грн, грудень 573 грн, 2020 рік: лютий 573 грн., березень 272,85 грн, квітень 463,85 грн

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 позов залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період січень, червень, листопад 2015 року, січень, лютий, липень 2017 року, лютий-травень, червень, липень, серпень 2018 року; червень, грудень 2019 року; з 01 до 14 лютого 2020 року. Зобов`язано Харківську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період січень, червень, листопад 2015 року, січень, лютий, липень 2017 року, лютий-травень, червень, липень, серпень 2018 року; червень, грудень 2019 року; з 01 до 14 лютого 2020 року

На виконання вказаного рішення Харківським окружним адміністративним судом 05.01.2023 видано виконавчий лист за № 520/18808/21, який пред`явлено до примусового виконання.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ 29.09.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в частині зобов`язання Харківської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період січень, червень, листопад 2015 року, січень, лютий, липень 2017 року, лютий-травень, червень, липень, серпень 2018 року; червень, грудень 2019 року; з 01 до 14 лютого 2020 року та постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, відповідно до визначення частини першої статті 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом частин другої - четвертої статті 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, з-поміж іншого, ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Отже, будь-який майновий спір має ціну. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Спірні постанови винесено державним виконавцем на підставі виконавчого листа щодо зобов`язання Харківської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період січень, червень, листопад 2015 року, січень, лютий, липень 2017 року, лютий-травень, червень, липень, серпень 2018 року; червень, грудень 2019 року; з 01 до 14 лютого 2020 року

Таким чином, вимоги щодо нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень є майновими позовними вимогами, оскільки їх об`єктом виступає благо, яке підлягає грошовій оцінці, реалізація якого призведе до зменшення або збільшення майна особи, відповідно розмір виконавчого збору у даному випадку мала би обраховуватися з урахуванням грошових сум, які рішенням судів зобов`язано перерахувати та виплатити, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, спірні постанови суб`єкта владних повноважень усупереч положенням ч.2 ст.2 КАС України прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, не своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскаржених волевиявлень, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскаржених рішень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підтверджений у ході розгляду справи факт порушення прав та інтересів заявника у галузі примусового виконання рішення суду за виконавчими провадженнями є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову та скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 29.09.2023 у виконавчому провадженні № 72900801 про стягнення з Харківської обласної прокуратури виконавчого збору в розмірі 26800,00 гривень

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.

Суддя Зоркіна Ю.В.