Справа № 620/8093/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8093/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Чорної К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року, суддя Тихоненко О.М., за заявою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31 грудня 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31 грудня 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

07 травня 2024 року від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява в якій заявник просив: визнати виконавчий документ, виданий Чернігівським окружним адміністративним судом 27.10.2023 по справі № 620/8093/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 - таким, що не підлягає виконанню в частині зобов`язання сплатити грошову компенсацію соціальних відпусток відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» за 2015, 2016 та 2018 роки у зв`язку з їх фактичним використанням позивачем.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивачу було надано відпустки згідно статті 77-2 КЗпП України, статті 16-2 Закону України «Про відпустки» (відпустку учаснику бойових дій) у відповідності до наказів відповідача від 18.12.2015, від 23.12.2016 та від 16.11.2018, проте позивачем на час подання позову до суду була невикористана відпустка, яка надається відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» (відпустку учаснику бойових дій) за 2017 рік тривалістю 14 днів. Відповідачем на виконання рішення суду сплачено позивачу суму належної до виплати компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 4820,09 грн. При цьому, по даній справі видано виконавчий лист, який позивач на поточний час пред`явив до виконання.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №620/8093/22 в частині відпусток за 2015, 2016 та 2018 роки.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено підстав та не надано доказів про те, що саме на день видачі виконавчого листа 27.10.2023, його було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, на підставі яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 КАС України.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

27.10.2023 Чернігівським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 було видано виконавчий лист № 620/8093/22 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами першою, третьою статті 373 КАС України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частинами першою, третьою статті 374 КАС України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За приписами частини другої статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, задля чого суд видає виконавчий лист.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа № 752/2391/17 (2а-14/09)), дійшов висновку, що наведені в статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

При цьому, однією з підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є його добровільне виконання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду в цій справі, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби набрало законної сили і було звернено до виконання шляхом видачі судом відповідного виконавчого листа.

Водночас, обставини, на які апелянт наразі посилається як на підстави для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вже наводилися ним під час розгляду цієї справи по суті позовних вимог, відповідно, перевірялися судом під час ухвалення рішення і вже була надана оцінка суду при вирішенні спору по суті.

Таким чином, доводи апелянта щодо необхідності наразі визнання спірного виконавчого листа в цій справі з цих же підстав таким, що не підлягають виконанню, судова колегія до уваги не приймає та зазначає, що фактично апелянт не погоджується із судовими рішеннями в цій справі і зловживає своїми процесуальними правами з метою ухилення від їх виконання, що суперечить конституційним гарантіям обов`язковості рішення суду та вищенаведеним нормам КАС України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що апелянтом не наведено підстав та не надано доказів про те, що на день видачі судом виконавчого листа у справі №620/8093/22 (27.10.2023), його було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, на підставі яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд.

Так, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

У пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007).

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №620/8093/22.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи дане рішення, враховує вимоги статті 2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 02 липня 2024 року.