Справа № 460/4207/24
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2024 року м. Рівне №460/4207/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доУправління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ,
про визнання дій протиправними, скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 5100 грн. від 10.04.2024;

- скасувати постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 5100 грн. від 10.04.2024 за ВП №71421933;

Позовна заява обґрунтована тим, що у провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №71421933 з примусового виконання рішення суду від 13.12.2021 у справі №460/9625/21. 10.04.2024 державним виконавцем Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області винесено постанову в межах виконавчого провадження №71421933 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на позивача за невиконання рішення суду. Позивач вважає таку постанову протиправною, оскільки на виконання вказаного судового рішення позивачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Новий розмір пенсії з 01.05.2022 становить 6614,50 грн та виплачено в основний період виплати пенсії, при цьому сума доплати за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 - 88387,22 грн., що нарахована на виконання рішення суду, буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 22.04.2024 позовна заява була залишена без руху.

У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув. Відтак, ухвалою суду від 03.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у відкритому судовому засіданні на 08.05.2024 о 12:00 год. Витребувано у відповідача належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 71421933 та запропоновано подати відзив на позовні заяву. Залучено до участі у справі третю особу, якій запропоновано подати пояснення по справі.

Ухвалою суду від 08.05.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з надходженням до суду клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на 16.05.2024.

16.05.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обгрунтований тим, що у зв`язку з тим, що у визначені державним виконавцем строки боржником не надано підтверджуючі документи щодо виконання судового рішення у справі 460/9652/21, державним виконавцем 14.11.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скеровано вимогу щодо виконання рішення суду. Листом від 15.11.2023 №1700-0902-8/97839 ГУ ПФУ у Рівненській області повідомило державного виконавця, що сума доплати за період з березня 2019 року по квітень 2022 року становить 88387,22 грн. та буде виплачена після виділення коштів із державного бюджету, оскільки ст. 8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що виплата пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Позивачем рішення суду не виконано в повному обсязі, тому державним виконавцем 10.04.2024 винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн., якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. Зазначену постанову скеровано в органи казначейства та боржнику. З підстав наведених у відзиві, просив позов залишити без задоволення.

16.05.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці.

Ухвалою суду від 27.05.2024 розгляд справи відкладено на 04.06.2024.

Ухвалою суду від 04.06.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з надходженням заяв від представників сторін про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 19.06.2024.

Ухвалою суду від 19.06.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку не прибуттям в судове засідання учасників справи. Розгляд справи відкладено на 03.07.2024.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення та враховуючи приписи ч.9 ст.205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини справи на підставі заяв по суті, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №460/9652/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.04.2019 на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Рівненській області про розмір грошового забезпечення від 19.05.2021 №17/371 (з урахуванням раніше виплачених сум). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (з врахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 11.04.2022.

На виконання рішення суду у справі №460/9652/21 Рівненським окружним адміністративним судом 17.05.2022 видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

25.04.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. відкрито виконавче провадження №71421933 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 17.05.2022 у справі №460/9652/21.

14.11.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. у виконавчому провадженні №71421933 сформовано для боржника вимогу державного виконавця щодо негайного надання інформації про виконання рішення з наданням підтверджуючих документів.

На вимогу державного виконавця від 14.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 15.11.2023 надало інформацію про виконання рішення суду у справі №460/9652/21, зокрема, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Сума доплати за період з березня 2019 року по квітень 2022 року становить 88387,22 грн. та буде виплачена після виділення коштів із державного бюджету, оскільки ст. 8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачено, що виплата пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи ПФУ зобов`язанні використовувати кошти виключно за цільовим призначенням. Отже ГУ ПФУ у Рівненській області в межах повноважень виконало рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі 460/9652/21. У цьому ж листі боржник просив закінчити виконавче провадження.

10.04.2024 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. у виконавчому провадженні №71421933 винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, накладено штраф в сумі 5100,00 грн.

Вважаючи дії щодо накладення штрафу та визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до цієї норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у виді накладення штрафу у розмірі 5100,00грн (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200,00грн.

За змістом ст. 75 Закону №1404-VIII, підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За приписами пп.пп.4, 5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головними управліннями Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не мають.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд щодо спірних правовідносин неодноразово формував правовий висновок, зокрема, у постановах від 28.02.2019 у справі №822/1080/17, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20, згідно з яким невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі №460/9652/21 позивачем згідно з рішенням, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Новий розмір пенсії становить 6614,50 грн. сума доплати за період з березня 2019 року по квітень 2022 року становить 88387,22 грн. а буде виплачена після виділення коштів із державного бюджету.

Пенсійний орган не заперечував необхідність виплати позивачу нарахованих коштів пенсії та не відмовлявся вчиняти залежні від нього дії на виконання відповідного судового рішення.

Більше того, учасниками справи не заперечується регулярна виплата ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2022 у сумі 6614,50 грн.

Відсутність у позивача достатніх бюджетних асигнувань станом на час винесення оспорюваної постанови про накладення штрафу та на час розгляду справи судом підтверджується Тимчасовим розписом доходів і видатків Пенсійного фонду України на І квартал 2024 року, затвердженим наказом голови правління Пенсійного фонду України від 29.12.2022 №218, та Тимчасовим розписом доходів і видатків Пенсійного фонду України на ІІ квартал 2024 року, затвердженим наказом голови правління Пенсійного фонду України від 28.03.2023 №32, якими не передбачено кошти на виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 23 та ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 позивач не мав можливості виплатити заборгованість за попередній період до надходження відповідних бюджетних призначень з Державного бюджету України.

Отже, обставини, які повідомив позивач, у своїй сукупності свідчать про відсутність реальної фінансової неможливості виконати судове рішення.

Невиплата коштів за виконавчим документом у повному обсязі зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Необхідність встановлення фінансової спроможності пенсійного органу виконати судове рішення у цій категорії справ узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20.

Отже оскаржена постанова не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

При ухвалені рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, постанова державного виконавця від 10.04.2024 (ВП №741421933) про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на позивача є протиправною та підлягає скасуванню

При цьому, суд вважає, що визнання протиправною та скасування спірної постанови є достатнім заходом для захисту та відновлення порушеного права позивача, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення такої постанови задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними, скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.04.2024 ВП №71421933 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1514,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 липня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, буд. 29,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386)

Суддя У.М. Нор