Справа № 500/1857/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа №500/1857/24

02 липня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю секретаря судового засідання Холоденко В.В.

представника позивача адвоката Кожевнікової О.В.

представника відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області Стрілкової М.С.,

представника відповідача Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Сидорчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області , Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство"Дружба-Нафтопродукт" з позовною заявою до Головного управління ДПС у Тернопільській області , Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023 видане ГУ ДПС у Тернопільській області на суму 348430,27 грн та, як наслідок визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 25.03.2024 №0-3300 видану Західним МУ ДПС по роботі з ВПП, щодо стягнення податкового боргу на суму 348430,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на адресу ПП "Дружба-Нафтопродукт" надійшло податкове-повідомлення рішення №5 від 12.04.2023 на суму 348430,27 грн.

Підставою винесення зазначеного податкового-повідомлення рішення вказано порушення ч.1, ч.3 ст.13 ЗУ від 21.06.2018р. 2473-VII "Про валюту і валютні операції" та пункту 14/2 Постанови Правління НБУ "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" від 24.02.2022р. №18 (зі змінами та доповненнями) ПП "Дружба-Нафтопродукт" не отримано товар від нерезидента-фірми "Refil" s.r.o. (Kopechna 252/2, 05801 Poprad, Slovakia) на суму 42710,73 євро, а саме: при граничному терміні поступлення товару - 19.11.2022р., товар на суму 42710,73 євро (1613103,12 грн) не поступає взагалі, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018р. 2473-VIII тягне за собою нарахування пені 348430,27 грн, тобто за кожен день прострочення в розмірі 0,3 відсотка від суми не отриманого товару за договором в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості (37,7681 станом на 20.11.2022). Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД по зовнішньоекономічному імпортному контракту №18/05-2022 від 18.05.2022, укладеному із нерезидентом фірми "Refil" s.r.o. (Kopechna 252/2, 05801 Poprad, Slovakia) нараховується ПП "Дружба-Нафтопродукт" за період з 20.11.2022 по 30.01.2023 (72 дні) на суму 42710,73 євро (1613103,12 грн), до дня прийняття до розгляду позовної заяви від 29.12.2022 та відкриття провадження у справі №921/699/22 Господарським судом Тернопільської області - 31.01.2023 у розмірі 348430,27 грн. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Як наслідок 29.03.2024 на адресу ПП "Дружба-Нафтопродукт" надійшла податкова вимога від 25.03.2024р. №0-3300 видана Західним МУ ДПС по роботі з ВПП, щодо стягнення податкового боргу на суму 348430,27 грн.

Зазначає, що 29.11.2023 Господарським судом Тернопільської області відмовлено в розгляді позовної заяви за позовом ПП "Дружба-Нафтопродукт" до ПП "Рефіл" щодо стягнення коштів у справі №921/699/22, оскільки виявлено, що існують два договори між ПП "Дружба-Нафтопродукт" та ТОВ "Рефіл" №18/05-2022 від 18.05.2022

Тобто оригінал договору в формієдиного письмового документа ні в матеріалах даної справи ні в матеріалах господарської справи ні в матеріалах, що були дослідженні при проведення перевірки відсутній, а відтак не міг братись відповідачем до уваги при визначені граничного строку розрахунків за операцією резидента з надання послуг та не досліджувався відповідачем так, як фактично перевірка проходила за місцем знаходження контролюючого органу, а не за місцем знаходження позивача що підтверджує незаконність проведеної перевірки і незаконність акту про проведення перевірки та як наслідок прийняття незаконного податкового-повідомлення рішення №5 від 12.04.2023.

Тобто виявлена під час розгляду господарської справи №921/699/22 Господарським судом Тернопільської області відсутність оригіналу договору між ПП "Дружба-Нафтопродукт" та ТОВ "Рефіл" та наявність іншого примірника договору з іншими умовами договору, якийза номером та датою співпадають, проте має інші умови договору, оригінали яких не були досліджені під час проведення перевірки - стало підставою для звернення до Тернопільського окружного адміністративного суду у зв`язку із виявленням порушення прав позивача під час проведення перевірки, що стало наслідком складання неправомірного акту перевірки та спірного податкового-повідомлення рішення №5 від 12.04.2023 на суму 348430,27 грн, і як наслідок податкова вимога від 25.03.2024р. №0-3300 видана Західним МУ ДПС по роботі з ВПП.

Ухвалою суду від 08.04.2024 позовну заяву Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій зазначено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву.

29.04.2024 від представника Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в частині скасування податкової вимоги у зв`язку з надходженням до Західного управління ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 про відкриття провадження податкове зобов`язання в сумі 348430,27 грн виключене з інтегрованої картки платниками податків як неузгоджене, що в свою чергу призвело до погашення наявного у підприємства податкового боргу в сумі 348430,27 грн шляхом виключення суми з інтегрованої картки платника податків.

У зв`язку з відсутністю податкового боргу податкова вимога вважається погашеною (відповідно до пп. 60.5 ст. 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною у день набрання законної сили рішенням суду).

01.05.2024 представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №5 від 12.04.2023.

Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано заяву про закриття провадження в частині позовних вимог визначених в прохальній частині позовної заяви, а саме податкової вимоги від 25.03.2024 №-3300.

Головне управління ДПС у Тернопільській області 03.05.2024 подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПП "Дружба-Нафтопродукт" в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.05.2024 визначено розгляд справи №500/1857/24 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання 21.05.2024.

В судовому засіданні 21.05.2024 розгляд справи відкладено на 05.06.2024, в подальшому на 25.06.2024 і 02.07.2024.

В судовому засіданні 02.07.2024 представник Головного управління ДПС у Тернопільській області підтримала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №5 від 12.04.2023

Клопотання з посиланням на норми чинного законодавства України, обґрунтоване тим, що з у даних правовідносинах момент виникнення права на оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення виникає з моменту його отримання, а саме 24.04.2023 день, коли позивач отримав оскаржуване рішення податкового органу.

Таким чином, звернувшись 29.03.2024, що підтверджується датою якою сформовано документ в "електронному суді", із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023 у даній справі позивачем пропущено визначений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк оскарження.

А саме, з 24.04.2023 (день одержання позивачем податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023) шестимісячний строк оскарження, визначений частиною другою статті 122 КАС України завершився 24.10.2023.

Крім того рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі 500/3794/23, яке набрало законної сили, в задоволенні позову Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки та податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023, яким нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 348430, 27 грн - відмовлено у повному обсязі.

02.07.2024 представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, де посилаючись на обставини викладені у позовній заяві вказує, що позивач дізнався про порушення свого права лише 29.11.2023 під час розгляду справи в Господарському суді Тернопільської області, що унеможливило можливість вчинення процесуальний дій у визначений законом строк, зазначені обставини виникли об`єктивно незалежно від волі позивача, зазначені обставини виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними та допустимими засобами доказування, а саме ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі №921/699/22 від 29.11.2023.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській області заперечила проти задоволення заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Представник відповідача Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків при розгляді заяви про залишення позову без розгляду покладається на думку суду.

Дослідивши докази в межах вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду, наявності підстав для визнання їх поважними та підстав для залишення позову без розгляду, суд прийшов до таких висновків.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно з пунктом 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, яка полягає у такому.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Вказаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.05.2024 у справі №520/1810/23, у якій Суд констатував, що за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20 зауважила, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, зокрема, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №5 від 12.04.2023 видане ГУ ДПС у Тернопільській області на суму 348430,27 грн

У той же час позивач звернувся до суду з цим позовом 29.03.2024, (документ сформований в системі "Електронний суд"), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Оцінюючи обставини пропущення строку звернення до суду, які вказує представник позивача як поважні, суд враховує таке.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Суд, визначаючи чи є обставини, наведені представником позивача у заяві від 02.07.2024, поважними, зокрема, щодо мотивації про те, що позивач дізнався про порушення свого права лише 29.11.2023 під час розгляду справи в Господарському суді Тернопільської області, зважає, що 06.11.2023 Тернопільським окружним адміністративним судом у справі №500/3794/23 в задоволенні позову ПП "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2023 №330-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" та податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023 відмовлено.

За положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників; адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд вважає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою податкових спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані: дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод га інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.01.2023 по справі №380/4985/21 дійшов також наступного висновку: "поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з позовом.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування".

Представником позивача у заяві таких причин не наведено.

Як слідує з матеріалів справи, спірне податкове повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023 позивач отримав 24.04.2023.

При цьому скористався правом його оскарження в судовому порядку, про що свідчить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі 500/3794/23, яке набрало законної сили, за позовом Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки та податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023.

Наведені представником позивача обставини, а саме ухвалу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/699/22 від 29.11.2023, на думку суду, не вказують на поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом.

Відтак жодних об`єктивних причин, підтверджених належними доказами, за яких позивач не міг звернутись до суду в шестимісячний строк, встановлений статтею 122 КАС України, у заяві представником позивача не наведено.

За таких обставин заява представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду не може вважатися обґрунтованою та не дає підстав для її задоволення.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд наголошує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

З огляду на наведене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до суду з даним позовом у строк, встановлений законом, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт наявності об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у цей строк.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, бо ті, що представник позивача навела у заяві про поновлення строку визнані неповажними, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позов Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в частині скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 12.04.2023 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали буде складено і підписано 03.07.2024.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне підприємство "Дружба-Нафтопродукт" (місцезнаходження: вул. Стуса, 1, м. Тернопіль, 46023, код ЄДРПОУ: 34042478);

відповідачі:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003, ).

- Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79026, ).

Суддя Мартиць О.І.