Справа № 480/2694/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2024 року Справа № 480/2694/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2694/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п`ятдесят відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника ОСОБА_2 .
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії: матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , в тому числі заяви від 15.03.2024 року щодо переходу на пенсію в разі втрати годувальника, розписки-повідомлення; протоколу про призначення пенсії ОСОБА_2 (померлого чоловіка позивача).
На виконання вимог суду, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано суду через "Електронний суд" витребувані доказі. Також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні з 06.03.2014 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). 15.03.2024 гр. ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області із заявою щодо перерахунку пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи "від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ). При цьому за матеріалами архівної пенсійної справи годувальник мав II групу інвалідності загального захворювання та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. До заяви про проведення перерахунку пенсії долучено експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, про те що захворювання годувальника призвело до смерті, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За наданими документами заявниця має право на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України №796-ХІІ у мінімальному розмірі, оскільки відсутня довідка про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи." Проводити перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ гр. ОСОБА_1 недоцільно, оскільки розрахунок пенсії буде менший за розмір, який отримує заявниця на даний час (а.с. 22-23).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу з 06.03.2014 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .
Позивач звернулась до органів пенсійного фонду із заявою від 15.03.2024 щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 32).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 22.03.2024 року №86 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в перерахунку пенсії - переходу на інший вид пенсії (у разі втрати годувальника). При цьому в даному рішенні зазначено, що при розгляді наданої заяви на перерахунок пенсії з`ясовано, що в довідці МСЕК від 25.10.2023 року за № 274047 видану на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі причина інвалідності вказано - «загальне захворювання», що не дає право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 14).

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини першої статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати : 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

З оскаржуваного рішення суд вбачає, що підставою для відмови позивачу у перерахунку/переведенні з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фактично слугувало те, що в довідці МСЕК від 25.10.2023 року за № 274047 видану на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі причина інвалідності вказано - «загальне захворювання», що не дає право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 14).

Проте суд зазначає, що в матеріалах справи міститься експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 27.11.2023 року № 8728, відповідно до якого, захворювання ОСОБА_2 (померлого чоловіка позивача) пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 11).

Також відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 29.01.20243 року № 9853, захворювання ОСОБА_2 (померлого чоловіка позивача), що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 12).

Відповідно до розписки-повідомлення, даний висновок позивачем було додано до заяви від 15.03.2024 року щодо переходу на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з пенсії за віком (а.с. 32). Про даний факт зазначено представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у наданих суду поясненнях, а також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву.

Крім того згідно з посвідченням № НОМЕР_1 позивачу встановлено статус дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, категорії 2, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 6).

Тобто фактично Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, було прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про перерахунок/переведення чи відмову у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення від 22.03.2024 року №86, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку/переведенні на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з підстав, зазначених у даному рішенні, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. У даному випадку, органи Пенсійного фонду при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Проте в порушення зазначеної норми законодавства, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

При цьому суд вважає безпідставними посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.05.2024 № 0400-010307-9/89561, дане рішення було переглянуто, оскільки в матеріалах справи відсутній даний лист та у суду відсутня можливість дослідити його зміст.

Крім того суд зазначає, що листи не є рішеннями суб`єктів владних повноважень та можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендований характер.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, зокрема, рішення пенсійного органу, які б підтверджували скасування оскаржуваного рішення.

Водночас суд не приймає до уваги посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву, що за наданими документами позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України № 796 у мінімальному розмірі, оскільки відсутня довідка про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та проводити перерахунок/переведення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону №796 ОСОБА_1 недоцільно, оскільки розрахунок пенсії буде менший за розмір, який отримує позивач на даний час, тому що в оскаржуваному рішенні дану обставину не зазначено як підставу для відмови позивачу у перерахунку/переведенні з пенсії на пенсію.

А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.03.2024 року №86.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п`ятдесят відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника ОСОБА_2 , оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення та без надання належної оцінки всім доданих позивачем до заяви від 15.03.2024 року документів.

Наведені обставини свідчать про неналежну перевірку наданих позивачем документів, не забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача, належного обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень та передчасні висновки про відмову у перерахунку/переведенні з пенсії на пенсію, без належного дослідження документів та без врахування норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 58 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Частиною п`ятою статті 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії для чого приймає відповідне рішення.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2024 року щодо переходу на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суму судового збору у розмірі 605,60 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 01.04.2024 року № 14 (а.с. 15).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.03.2024 року №86.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26,м. Дніпро, Дніпропетровська область,49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 15.03.2024 року щодо переходу на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26,м. Дніпро, Дніпропетровська область,49094, ) суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек