Справа № 380/19646/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 рокусправа № 380/19646/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; далі - Позивач) до Військової частин НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; далі - Відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самбірську квартирно-експлуатаційну частину району (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в якому просить суд:

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати на квартирний облік капітана запасу ОСОБА_1 , з 07.08.1995 року.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не враховано його право про перебування на квартирному обліку. Просив позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач не пройшов щорічної перереєстрації у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737 чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Самбірська квартирно-експлуатаційна частина (району) подала пояснення, в якому зазначили, що згідно виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Самбірську КЕЧ (району) створено як юридичну особу лише 29.11.2018 року, відтак на час проходження військової служби позивачем у в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (району) не була квартирно експлатаційним органом, відповідно у її володінні відсутні будь які документи, що стосуються проходження військової служби капітана запасу ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою від 24.08.2023 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 20.10.2023 року, продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою від 24.08.2023 року, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали судді від 24.08.2023 року позивачем виконано повністю.

Ухвалою від 13.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 13.05.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено. Заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом задоволено. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та поновити такий.

Ухвалою від 13.05.2024 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самбірську квартирно-експлуатаційну частину району.

Ухвалою від 13.05.2024 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 докази у справі.

Ухвалою від 17.05.2024 року заяву представника військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для подання витребовуваних документів у справі № 380/19646/23 - задоволено. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для подання витребовуваних документів у справі № 380/19646/23, на 10 днів з дня отримання відповідачем цієї ухвали.

Ухвалою від 30.05.2024 року заяву представника військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для подання витребовуваних документів у справі № 380/19646/23 - задоволено. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для подання витребовуваних документів у справі № 380/19646/23, на 10 днів з дня отримання відповідачем цієї ухвали.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 314 від 25.06.2010 року позивача відповідно до підпункту «в» п. 6 (за віком) звільнено з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу.

Згідно довідки Самбірської квартирно експлуатаційної частини району від 27.05.2010 року за № 64, вбачається, що позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 07.08.1995 року, складом сім`ї 3 (три) особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання жилих приміщень 07.08.1995 року.

Листом Військова частина НОМЕР_1 від 02.07.2019 року за № 402, на звернення позивача щодо надання житла, повідомила що станом на 26.06.2019 року у військовій частині НОМЕР_1 відсутні документи, що підтверджують перебування позивача на квартирному обліку. В листі також зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 167 позивача виключено зі списків особового складу та направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вирішення даного питання просять звернутися безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно долученої представником відповідача книги обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, військової частини НОМЕР_1 , в п. 53 вказано наступну інформацію: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 1974 р.н., дочка ОСОБА_3 1999 р.н., місце роботи не працює; місце знаходження характеристика займаної ж/площі В/ч НОМЕР_1 ; дата і№ рішення ж/комісії про прийняття на облік 07.08.95 № 4 п. 3 від 30.11.04; підстави для прийняття на облік заява; дата і№ рішення ж/комісії про внесення у списки (позачергово) 07.08.95№ 4 п.3 від 30.11.04; дата і № рішення про надання ж/прим, місце знаходження розмір ж/площі у зв`язку з систематичним не проходженням щорічної перереєстрації; примітка (рішення про зняття обліку) протокол № 12 12 п.7 від 12.12.12.

Військовою частиною видано довідку від 10.06.2024 року за № 563, в якій зазначено, що вислуга капітана ОСОБА_1 станом на 01.09.2010 року (на момент звільнення з військової служби у запас) в календарному обчисленні становить: 23 роки 1 місяць.

Змістом спірних правовідносин є поновлення позивача на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У статті 36 ЖК України встановлено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Відповідно до законодавства України у випадках і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання.

Згідно зі статтею 36 ЖК України облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, норми яких суд застосовує станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 12 Закону №2011-XII передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці строкової військової служби та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу та військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (абз.2 п.1 ст.12 Закону №2011-XII).

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абз.3 п.1 ст.12 Закону №2011-XII).

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла (абз.4 п.1 ст.12 Закону №2011-XII).

За військовослужбовцями, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на військову службу. Такі військовослужбовці не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та зараховані на квартирний облік у військовій частині за місцем проходження служби (абз.8 п.1 ст.12 Закону №2011-XII).

За військовослужбовцями, які вступили на військову службу за контрактом, зберігається право на жилу площу, яку вони займали до вступу на військову службу. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за попереднім місцем проживання (п.2 ст.12 Закону №2011-XII).

Військовослужбовцям, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 або продовжили військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", жилі приміщення надаються позачергово за рахунок військових формувань за місцем проходження військової служби. При цьому для військовослужбовців, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 зазначеного Закону, до часу перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, зараховується час перебування на такому обліку за місцем проживання до прийняття на військову службу за контрактом (абз.1 п.3 ст.12 Закону №2011-XII).

Забезпечення жилими приміщеннями в разі потреби поліпшення житлових умов сімей військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення та загинули (померли) або пропали безвісти, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз.4 п.3 ст.12 Закону №2011-XII).

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (абз.1 п.9 ст.12 Закону №2011-XII).

У разі смерті особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове (позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку (абз.2 п.9 ст.12 Закону №2011-XII).

Дія п.9 ст.12 Закону №2011-XII безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

На виконання ч.1 ст.12 Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Відповідно до п.22 Порядку №1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини (п.24 Порядку №1081).

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється цим Кодексом та законодавством України (стаття 38 ЖК України).

Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена Наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 № 380 (далі Інструкція №380), визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Пунктом 4 Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 встановлено, що за військовослужбовцями та членами їх сімей в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання (за результатами інвентаризації облікових справ); рішення житлових комісій військових частин, об`єднаних житлових комісій, які були прийняті до набрання чинності цим наказом, реалізуються із урахуванням вимог вищезазначеної Інструкції.

Відповідні до п.1 розділу 6 Інструкції № 380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції №380 питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку.

У пункті 1 розділу ІІ Інструкції №380 для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції №380 визначено, що житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:

- взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);

- взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

- надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

- зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

- внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

- перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №380 рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.

Згідно п.21 розділу 6 Інструкції №380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд встановив, що позивач взятий на квартирний облік з 07.08.1995 та включений в Книгу обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії військової частини НОМЕР_4 за №53, та знятий з квартирного обліку протоколом №12.12 п.7 від 12.12.12., що відображено у витягу з Книги обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання військової частини НОМЕР_1 (а.с.54).

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до суду з позовом про скасування рішення житлової комісії, а саме від 12.12.2012 року за №12.12, яким його було знято з квартирного обліку у зв`язку з систематичним не проходженням щорічної перереєстрації. Тобто, зазначене рішення (протокол № 12.12 п.7 від 12.12.2012 року) позивач не оскаржує, а звертається до суду з позовом зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати на квартирний облік капітана запасу ОСОБА_1 , з 07.08.1995 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Самбірського міськрайонного суду Львівської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Самбірська квартирно експлуатаційна частина (району) та просив зобов`язати вчинити дії.

В подальшому Самбірським міськрайонним судом Львівської області 27.03.2023 року провадження у цивільній справі №452/3932/21 закрито.

18.07.2023 року позивачем укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Безушко О.І.

Під час звернення з позовом до Львівського окружного адміністративного суду позивачем та його представником не було змінено предмет позову.

Тобто, суд звертає увагу, що звертаючись до Самбірського міськрайонного суду Львівської області суду у 2021 році в порядку цивільного судочинства, та до Львівського окружного адміністративного суду 21.08.2023 року в порядку адміністративного судочинства позивачем рішення відповідача від 12.12.2012 року за №12.12, яким його було знято з квартирного обліку у зв`язку з систематичним не проходженням щорічної перереєстрації, не оскаржувалось.

Щодо тверджень представника відповідача, стосовно зняття позивача з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, оскільки позивач не пройшов щорічної перереєстрації у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737 чинного на момент виникнення спірних правовідносин, то такі оцінці судом не підлягають, оскільки вказані питання не є (й не можуть бути) предметом даного адміністративного спору.

Крім того в матеріалах справи відсутнє саме рішення відповідача від 12.12.2012 року за №12.12, яким позивача було знято з квартирного обліку у зв`язку з систематичним не проходженням щорічної перереєстрації.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів у справі відповідачем не було долучено до справи.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

У даному випадку, позивач в позовній заяві просить суд саме зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати на квартирний облік капітана запасу ОСОБА_1 , з 07.08.1995 року.

Натомість, частина 1 статті 5 КАС України не передбачає можливості захисту порушеного права шляхом зобов`язати зарахувати на квартирний облік.

Так, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно частини 1 статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права чи інтересу особи в порушення вимог статтей 5, 245 КАС України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Приймаючи до уваги те, що суд вирішив відмовити у задоволенні позову позивача, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частин НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна