Справа № 280/5807/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 липня 2024 року Справа № 280/5807/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" (70053, Запорізька обл., Запорізький р-н, село Дружелюбівка, вул.Олімпійська, будинок 2 ) до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (70000, Запорізький р-н, Запорізька обл., місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, будинок, 4, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" (далі позивач) до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд зобов`язати Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізькою області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Манзенко Тетяни Леонідівни від 12 червня 2024 року по виконавчому провадженню №75276563 про стягнення виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірна постанова в частині стягнення виконавчого збору з ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" на суму 32 00,00 грн. є протиправною, оскільки відповідач діяв всупереч та не у відповідності до вимог законодавства, а виконавчий збір за якою повинен стягуватися як за вимогу майнового характеру у відповідності до частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження". Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 24 червня 202 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін. Також, вказаною ухвалою судді від Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження, що слугували підставою для винесення оскаржуваної в даній справі постанови державного виконавця. Також запропоновано відповідачу протягом 2-х днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Вищезазначена ухвала суді доставлена до особистого кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 24 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

У строки, встановленні ухвалою судді від 24 червня 2024 року, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Витребуванні вищезазначеною ухвалою судді докази відповідачем до суду також не надано.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

В період з 09 листопада 2004 року по 14 березня 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в установах Державної пенітенціарної служби України, з них

Наказом від 14 березня 2014 року №50 о/с-14, ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил України.

На момент звільнення із державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1) 14 березня 2014 року, ОСОБА_1 набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Однак, ОСОБА_1 , у відповідності до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», допомога не виплачувалася.

В зв`язку із цим, в травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" із заявою про виплату йому вищезазначеної грошової допомоги, на що отримав відмову, оформлену у листі від 18 червня 2021 року.

З огляду на вищезазначену відмову з боку позивача та вважаючи про наявність права на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом в адміністартивній справі № 280/4706/22.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 280/4706/22, яке набрало законної сили 30 травня 2024 року, зокрема зобов`язано Державну установу «Дружелюбівський виправний центр (№1)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні 14 березня 2014 року у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що складає 8564,60 грн. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 60 коп.).

06 червня 2024 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист по справі № 280/4706/22, який пред`явлено ОСОБА_1 до викоанння до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та за наслідками якого державним виконацем ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 75276563, про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні 14.03.2014 року у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що складає 8564,60 грн. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 60 коп.).

12 червня 2024 року старшим державним виконавцем Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Манзенко Тетяною Леонідівною в межах виконавчого провадження №75276563 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000,00 грн. за примусове виконання рішення немайнового характеру на підставі виконавчого листа від 06 червня 2024 року по справі №280/4706/22, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06 червня 2024 року.

Позивач не погоджується з вищевказаною постановою про стягнення виконавчого збору, вважає, що відповідач діяв всупереч та не у відповідності до вимог законодавства, а прийняту постанову про стягнення виконавчого збору вважає протиправною, виконавчий збір за якою повинен стягуватися як за вимогу майнового характеру у відповідності до частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Приписами частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до норм статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

При цьому, частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція № 512/5) про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання рішення, а відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VIII, та винести відповідну постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд акцентує увагу, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

12 червня 2024 року старшим державним виконавцем Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Манзенко Т.Л. в межах виконавчого провадження №75276563 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000,00 грн. за примусове виконання рішення немайнового характеру на підставі виконавчого листа від 06 червня 2024 року по справі №280/4706/22, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06 червня 2024 року.

Позивач, вважаючи протиправною постанову про стягнення виконавчого збору, вказує на те, що відповідачем неправильно визначено суму виконавчого збору, оскільки за примусове виконання рішення майнового характеру стягується виконавчий збір в розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при визначенні розміру виконавчого збору старшим державним виконавцем застсовано положення частини 3 статті 27 Закону №1404-VIII, з урахуванням якої за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Суд погоджується з такими доводами представника позивача, та, водночас, не погоджується із розміром виконавчого збору, визначеним старшим державним виконавчем в оскаржуваній постанові, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню стягується за рішеннями майнового характеру.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Отже, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) та від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс200.

Як слідує з рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 280/4706/22 Державну установу «Дружелюбівський виправний центр (№1)» зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні 14 березня 2014 року у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що складає 8564,60 грн. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 60 коп.).

Тобто, рішення суду містить майновий характер, оскільки у ньому судом визначено суму одноразової грошової допомоги при звільненні, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі у справі № 280/4706/22.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 280/9443/21 у схожих спірних правовідносинах.

З огляду на це, визначення старшим державним виконавцем виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн. враховуючи вимогу майнового характеру у сумі 8 564,00 грн. суперечить нормам частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізькою області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Манзенко Тетяни Леонідівни від 12 червня 2024 року по виконавчому провадженню №75276563 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням положень частини 1 статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачаю

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізькою області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Манзенко Тетяни Леонідівни від 12 червня 2024 року по виконавчому провадженню №75276563 про стягнення з ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)" виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн.

Стягнути на користь ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№ 1)"судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04 липня 2024 року.

Суддя Д.В. Татринов