Справа № 363/1016/24
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02.07.24 363/1016/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 41 від 26.01.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просить суд поновити пропущений строк звернення до суду із позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення № 41 від 26.01.2024 року винесеної ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 41 від 26.01.2024 року винесеної ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо накладання на нього штрафу у розмірі 1700, 00 грн. та закрити провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.02.2024 на його поштову адресу, звичайним поштовим відправленням надійшла постанова № 41 про адміністративне правопорушення, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.01.2024, якою накладено на нього штраф у розмірі 1700,00 грн. за те, що під час дії особливого періоду позивач не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною.18.01.2024 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 складено відносно нього протокол № 41 про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що під час дії особливого періоду з 2014 року позивач не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на військовому обліку. Також, в протоколі було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 26.01.2024 року. Позивач вказав, що в протоколі ним були викладені пояснення, в яких зазначив, що не отримував повісток та з 2013 року являється священнослужителем та не може, у зв`язку із релігійними переконаннями, згідно ст. 35 Конституції України брати до рук зброю. Позивач зазначив, що являється священнослужителем Київської єпархії Української Православної Церкви та відповідно до законодавства України, для священнослужителів будь-яких діючих на території України релігійних організацій діють державні гарантії. 23.01.2024 року отримав направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності до військової служби. Медичний огляд ним пройдено та результати надано у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 26.01.2024 року позивачем з метою оновлення облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано заяву, що підтверджується копією заяви із відбитком штампу вхідної кореспонденції, який підтверджує, що 26.01.2024 за вхідним № С НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та СД прийнято заяву. Просив суд звернути увагу на те, що не ухиляється від своїх обов`язків та з`являється на виклики ІНФОРМАЦІЯ_3 , подає всі необхідні документи. Відтак, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

11.03.2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.04.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну, в якому представник зазначає, що згідно рапорту інспектора взводу № 2 роти № 2 Бз ОЗРЗ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , « ІНФОРМАЦІЯ_5 о 07 год. 20 хв. на БП «Вишгород» ним було зупинено автомобіль марки «Нісан» д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та під час перевірки документів по ІПНП «Призовник» було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку, як ухилянт від призову на військову службу за ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_1 було передано наряду ВРПП Вишгородського РУП». Військовозобов`язаний сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 2014 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де і перебуває на обліку, для повідомлення про зміну його персональних даних, проходження ВЛК, звіряння власних персональних даних з обліковими даними, та не актуалізував інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є порушенням положень пп. пп. 8, 10 п. 1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487; п. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»; положень п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487. У зв`язку з викладеним, у присутності ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №41, який останній підписав власноруч, та роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 59, 63, ч. 3 ст. 10 Конституції України. Крім того, у даному протоколі було повідомлено під особистий підпис, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 26.01.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, останній на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, у зв`язку з чим справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., яку поштою було направлено ОСОБА_1 . Зазначив, що посилання позивача на незаконність постанови про адміністративне правопорушення, не впливає подання останнім 26.01.2024 року за Вх. № 118 заяви з метою оновлення інформації та врахування права на відстрочку від призову на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 № 87, ОСОБА_1 знаходився у період з 9:28 до 10:03 26.01.2024 року у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 ., проте на розгляд справи ні о 10:00 год., ні протягом даного дня до каб. 13 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Відповідач наголосив, що статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачена підстава щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації для членів релігійних організацій, громад. Вважає, що ОСОБА_1 був правомірно притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2.ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період. На підставі викладеного, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 18.01.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 41, в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду з 2014 року не звіряв власні персональні дані з обліковими даними територіального центру комплектування за місцем перебування на військовому обліку, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. З даним протоколом ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі, а також повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення 26.01.2024 року о 10 год. 00 хв.

Окрім того, як вбачається із протоколу ОСОБА_3 були надані пояснення, які викладені у протоколі, в яких зазначено, що повістки не отримував. З 2013 року являється священнослужителем та не може, у зв`язку із релігійними переконаннями, згідно ст. 35 Конституції України брати до рук зброю. Про те, що знаходиться в базі як «Ухилянт» дізнався на КПП. Також, просив зняти його з розшуку, оскільки вважає, що правила військового обліку не порушував.

26.01.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку під час дії особливого періоду, яке передбачено ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Так, у даній постанові встановлено, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому перебуває на військовому обліку, що є порушенням п.п.10 п.1 Правил військового обліку зазначених у Додатку 2 до Порядку ведення військового обліку, який затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

24.02.2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та діє на даний час.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, за ч.10 ст.1 Закону №2232-XII, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ТЦК та СП, Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗР України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або ж вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах відповідно до рішень комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) ТЦК та СП, закладів охорони здоров`я СБУ, а у СЗР України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу та виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону №2232-XII, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, правила військового обліку визначені у Додатку №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

Відповідно до п.п. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року) передбаченого, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, притягнення до відповідальності за статтею 210 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

З матеріалів справи вбачається факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім правил військового обліку в особливий період.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

При цьому, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, судом встановлено, що така містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 280 КУпАП, а саме: органом, що розглядав справу ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, відповідачем при винесені оскаржуваної постанови дотримано вимог КУпАП.

Диспозицією статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Зокрема, частиною 2 вказаної статті передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати воєнний стан Указами Президента, які затверджуються Законами продовжено і діє по теперішній час.

Таким чином, громадянин ОСОБА_3 вчинив правопорушення у вигляді порушення правил військового обліку в особливий період, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, щодо доводів позивача, що з 2013 року являється священнослужителем та не може, у зв`язку із релігійними переконаннями, згідно ст. 35 Конституції України брати до рук зброю, слід звернути вагу на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 35 Конституції України визначено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (частина друга).

Тобто, частиною другою статті 64 Конституції України не передбачено заборони обмеження прав і свобод, передбачених статтею 35 Конституції України.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тобто виключно щодо не звіряння власних персональні данихз обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не свідчить про призов на військову службу.

Окрім того, подання 26.01.2024 року позивачем з метою оновлення облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви, що підтверджується копією заяви із відбитком штампу вхідної кореспонденції № С-118, не є підставою для скасування постанови відповідача, враховуючий той факт, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відносно позивача був складений, ще 18.01.2024 року.

Також, як вбачається з оспорюваної постанови позивач на засідання з розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 41 від 18.01.2024 року не з`явився, жодних доказів на його спростування не подав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина позивача встановлена та підтверджена матеріалами справи, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про оборону», ч. 2 ст. 210 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 41 від 26.01.2024 року - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області, 05.05.1999 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.Ю. Котлярова