Справа № 440/6772/24
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/6772/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Державна служба з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі також відповідач), третя особа: Державна служба з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №74601652 від 02.04.2024р. винесену старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько В.Г.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №74601652 від 02.04.2024р. винесену старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько В.Г.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024р. винесену старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько В.Г.;

- визнати протиправною та скасувати постанова про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024р. винесену старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько В.Г.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням процедури та без належних підстав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у відзиві на позовну заяву вимоги позовної заяви не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. У відзиві представник відповідача зазначає, що оскільки позивачем сплачено суму штрафу в одинарному розмірі, враховуючи приписи частини другої статті 308 КУпАП, відсутні підстави вважати, що позивач виконав у повному обсязі постанову Укртрансбезпеки від 11 січня 2024 року №АА00016682, що є виконавчим документом.

У поясненнях третьої особи представник Державної служби з безпеки на транспорті зазначає, що 29.02.2024 позивач отримав повідомлення про залишення скарги на постанову без задоволення та з цієї дати продовжив перебіг передбачений частиною 1 статті 300-2 КУпАП 10-денний строк на сплату штрафу, який відповідно до частини 3 зазначеної статті зупинився 29.01.2024 (на 5-ий день) з моменту подання позивачем позовної заяви про оскарження постанови серії АА №00016682 від 11.01.2024.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00016682, винесеною 11.01.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. на підставі відомостей з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 7, приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, зав. №1, установлено, що 05.01.2024 о 08годині 29 хвилин, за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб МАЗ 53371-029, днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа ОСОБА_1 , , Полтавська область, Козельщинський район, с. Красносілля) допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10% (1,8 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 15,409% (1,772 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, відповідальність за що передбачена ч 2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області у справі № 533/88/24 від 29.02.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовлено повністю.

02.04.2024 старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько Вітою Григорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2024 №74601652, якою відкрито виконавче провадження з виконання Постанови № АА 00016682 від 11.01.2024 про стягнення з ОСОБА_1 подвійного штрафу у розмірі 34000,00 грн.

02.04.2024 старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько Вітою Григорівною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.04.2024 ВП №74601652, якою визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 300,00 грн.

02.04.2024 старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько Вітою Григорівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору віл 02.04.2024 ВП №74601652 у розмірі 3400,00 грн.

02.04.2024 старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Покидько Вітою Григорівною винесено постанову про арешт коштів боржника від 02.04.2024 ВП №74601652, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать позивачу.

Не погодившись із зазначеними постановами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої, пункту 1 частин другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до вимог статті 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно матеріалів справи, постановою серії АА №00016682 від 11.01.2024 до позивача на підставі частини 2 статті 132-1 КУпАП застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Крім того у постанові №00016682 міститься інформація про те, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП у разі несплати позивачем штрафу у строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 300-2 КУпАП встановлено, що у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Згідно зі положеннями статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому згідно із частиною другою статті 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважаючи постанову серії АА №00016682 протиправною оскаржив її у судовому порядку. Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області у справі № 533/88/24 від 29.02.2024 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 12.03.2024. Згідно роздруківки з веб-сайту Укрпошти з відстеження відправлення рішення суду від 29.02.2024 у справі № 553/88/24 вручено позивачу 21.03.2024 (а.с. 29).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 18.03.2024 позивач сплатив 17000,00 грн штрафу згідно постанови серії АА №00016682, що підтверджується квитанцією від 18.03.2024 № 18-17292445/С, тобто протягом встановленого п`ятнадцятиденного строку з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Таким чином, враховуючи, що позивач оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення до суду та сплатив штраф в межах встановленого п`ятнадцятиденного строку з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відсутні підстави для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Крім того, суд зауважує, що позивачем сплачено штраф як до відкриття виконавчого провадження так і до направлення Державною службою України з безпеки на транспорті заяви про примусове виконання постанови № 4391/3.7/14-24 від 20.03.2024 державному виконавцю.

Також, зі змісту вищезазначеної заяви вбачається, що Державною службою України з безпеки на транспорті не перевірено сплату штрафу позивачем станом на день подання заяви про примусове виконання постанови, у зв`язку з цим обставини які викладені у заяві № 4391/3.7/14-24 від 20.03.2024 не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання третьої особи на те, що відомості про сплату позивачем штрафу від 18.03.2024 на адресу Укртрансбезпеки не надходили, суд відхиляє, оскільки на позивача не покладено обов`язок повідомляти Державну службу України з безпеки на транспорті про сплату такого штрафу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку із сплатою позивачем штрафу у строки встановлені ст. 300-2, 307 КУпАП, тобто фактичним виконанням в повному обсязі постанови серії АА №00016682, примусове виконання такого рішення у подвійному розмірі за прострочення терміну сплати такого штрафу є безпідставним.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

Отже, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт невиконання позивачем постанови серії АА №00016682 від 11.01.2024.

Позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №74601652 від 02.04.2024, постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024, постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024 є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження і, відповідно, підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП №74601652, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №74601652 від 02.04.2024, про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024, про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №74601652 від 02.04.2024 прийняті відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для їхнього прийняття, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищенаведене, позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до зазначеної норми суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення всіх судових витрат на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3633,40 грн.

Отже, з огляду на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3633,40 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Андрія Строни, 6,Горішні Плавні,Полтавська область,39800, ), третя особа: Державна служба з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, Київ , 03150, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП №74601652.

Визнати протиправною та скасувати постанову Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №74601652.

Визнати протиправною та скасувати постанову Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2024 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №74601652.

Визнати протиправною та скасувати постанову Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №74601652.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3633,40 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко