Справа № 420/14304/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, секретаря Наталії ПЕРЕБИЙНІС, представника позивача Інни ОСТАВНЕНКО, розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.04.2024 року № 46 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії з 07 січня 2024 року із зарахуванням до розрахунку стажу періоди навчання з 01.09.1981 року по 19.06.1986 року згідно з дипломом КВ № 739628 та всі період роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю відмови у призначенні пенсії за віком. Під час звернення 03.04.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії позивачкою було надано необхідні документи, включаючи трудову книжку НОМЕР_1 від 09.12.1986. Але відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 46 від 10.04.2024, яка ґрунтувалась на тому, що страховий стаж особи становить 27 років 08 місяців при необхідному 31 рік. До стажу органом ПФУ не було зараховано: всі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.12.1986 з посиланням на те, що на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища внесений з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме відсутня печатка підприємства, яке вносило запис. Документ про зміну прізвища відсутній. Також не зарахований до стажу період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 у вищому учбовому закладі згідно диплома КВ № 739628 від 24.06.1986, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ( ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ). Позивачка вказує на те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, але не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення, а отже, й не може впливати на її особисті права. Записи, які внесені до трудової книжки ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , внесені чітко без виправлень, на титульній сторінці наявний відтиск печатки підпис відповідальної особи за видачу трудової книжки. Періоди роботи внесені на підставі наказів, підписані уповноваженими особами, скріплені печатками. Позивачка ще 28 вересня 2023 року зверталась до відповідача із заявою про надання допомоги у витребуванні свідоцтва про шлюб з органів ЗАГС Республіки Туркменістан, тобто за півроку до дати подання заяви про призначення пенсії за віком. Окрім того, у позивачки збереглися копії свідоцтва про укладення шлюбу 12.03.1988 № 340570 та копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.02.1994 року НОМЕР_2 , але тільки в копіях і відповідач відмовився приймати їх до уваги та не допоміг позивачці у витребуванні необхідної інформації для призначення пенсії.

Звертає увагу суду на те, що як вбачається з розрахунку стажу, для обчислення пенсії до загального стажу роботи зараховані періоди догляду за дітьми до досягнення ними віку трьох років - з 25.01.1989 по 24.01.1992 та з 06.06.1992 по 05.06.1995 на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У графі батьки: мати - ОСОБА_1 , яка на момент народження дітей позивачка вже змінила прізвище. Відповідач зарахував періоди догляду за дітьми без врахування копії свідоцтва про шлюб.

Відповідач частково періоди роботи з 01.06.1999 по 01.01.2004 зарахував до загального страхового стажу, який повністю співпадає з періодами роботи за записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , а саме записи за номерами 9,10,11,12,13,14,15 та 16. Отже, всі вищевказані документи вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно належить диплом НОМЕР_3 та трудова книжка НОМЕР_1 , позивачка дійсно працювала у тих підприємствах, установах організаціях і стаж роботи та навчання є підтвердженим. Позивач вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.04.2024 року № 46 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 14.05.2024 суд відкрив спрощене провадження у справі, призначено розгляд справи на 18.06.2024.

Відзив на позовну заяву до суду не надійшов. 27.05.2024 відповідач надав суду витребувані документи - копію заяви позивачки про призначення пенсії з додатками та рішення про відмову у призначенні пенсії № 46 від 10.04.2024.

Представниця позивачки прибула в судове засідання, позов підтримала.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Неявка у судове засідання представника відповідача, враховуючи, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представницю позивачки, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась 03.04.2024 до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви щодо призначення пенсії позивачкою було надано документи, зокрема, трудову книжку НОМЕР_4 від 09.12.1986. диплом НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дітей.

Головне управління ПФУ в Одеській області відмовило у призначенні пенсії за віком рішенням № 46 від 10.04.2024. В рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений частиною 2 статті 26 Закону України "Пре загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 31 рік. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 8 місяців. До страхового стажу не зараховано всі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 09.12.1986, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища внесено з порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме відсутня печатка підприємства, яке вносило запис. Документ про зміну прізвища відсутній. Період навчання з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно диплома НОМЕР_3 від 24.06.1986 також не зарахований, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ( ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ).

Позивачка не погодилась з відмовою у призначенні пенсії за віком, тому звернулась до суду з даним позовом.

Представниця позивачки в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 навчалась з 1981 по1986 рр. в Одеському технологічному інституті харчової промисловості, здобула кваліфікацію інженера-технолога, по закінченню була направлена за розподілом як молодий спеціаліст до Туркменської РСР, де працювала на Ашхабадському комбінаті хлібопродуктів. 12.03.1988 уклала шлюб з гр-м ОСОБА_8 у м. Ашхабад, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_5 . Оригіналу свідоцтва не збереглось. У 1989 та 1992 роках у позивачки у м. Ашхабад народились доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 28.02.1994 шлюб був розірваний. В подальшому позивачка повернулась в Україну та 21.08.2000 повторно зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 .

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-ІУ законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч.ч. 1,2, 4 ст.24 до Закону №1058-ІV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Ст. 26 Закону № 1058 передбачено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2024 по 31.12.2024 не менше 31року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до того, що трудовий (страховий) стаж позивачки складає 27 років 8 місяців.

Згідно до вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637). Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Діючою на час укладання шлюбу Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 N 252), було передбачено, що зміна записів в трудових книжках щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження виконуються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові тощо) і з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 2.12).

Аналогічні правила містяться і в п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердж. наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58.

Оглянувши трудову книжку позивачки, суд встановив, що згідно записів слідує, що вона розпочата 09.12.1986 на ОСОБА_7 , запис на титульній сторінці трудової книжки завірений підписом відповідальної особи та є наявний відтиск печатки. Періоди роботи внесені на підставі наказів, підписані уповноваженими особами, скріплені печатками.

З оскаржуваного рішення вбачається, що частина стажу за трудовою книжкою НОМЕР_4 зарахована позивачці (з 01.06.1999 по 31.12.2023), в цей період позивачка працювала в різних підприємствах та установах України, а період роботи на підприємствах Туркменської РСР не зарахований через те, що на титульній сторінці трудової книжки є запис про зміну прізвища на ОСОБА_3 з посиланням на свідоцтво про шлюб, який не завірений печаткою підприємства, яке вносило запис. Система персоніфікованого обліку запроваджена в Україні з 01.01.2004, проте відповідач частково періоди роботи з 01.06.1999 по 01.01.2004 року зарахував до загального страхового стажу, який співпадає з періодами роботи за записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , а саме записи за номерами 9,10,11,12,13,14,15 та 16.

Позивачка не надала суду документу про зміну прізвища - свідоцтво про шлюб або іншого, надана копія свідоцтва про укладення шлюбу 12.03.1988 року № 340570, не завірена належним чином. Разом з тим, номер та дата свідоцтва співпадає із записом в трудовій книжці.

Отже, відсутність печатки підприємства, чия посадова особа внесла запис про зміну прізвища не перешкоджає встановленню факту та періоду роботи позивачки, а також, що Діль та Ястребова є однією ж тією ж особою.

Вищевказані Інструкції передбачають, що записи до трудової книжки, зокрема щодо зміни прізвища, вносить відповідальний працівник підприємства, а не працівник. Тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Позивачка не має можливості та обов`язку здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

На думку суду, вказаний недолік ведення трудової книжки позивачки не є достатньою підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки зміна прізвища підтверджується іншими наданими позивачкою документами. Таким чином, оцінюючи у сукупності надані докази, суд вважає, що неповнота запису у трудовій книжці не спростовує факт зайнятості позивачки в період роботи з 05.08.1986 по 25.12.1996 та не може бути підставою для не зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу.

Крім того, суд приймає до уваги, що 28 вересня 2023 року позивачка зверталась до відповідача із заявою про надання допомоги у витребуванні свідоцтва про шлюб з органів ЗАГС Республіки Туркменістан. Доказів розгляду заяви позивачки відповідач суду не надав, не обгрунтував підстав невжиття заходів щодо забезпечення розгляду заяви позивачки від 28.09.2023 та сприяння із заявою про надання допомоги в отриманні документів, які підтверджують стаж роботи на підприємствах Республіки Туркменістан.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для ви значення права на пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 3.3. Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися

З аналізу викладених норм слідує, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте відповідачем на підтвердження вжиття заходів щодо витребування документів до суду жодних доказів не надано.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивачки.

З аналогічних підстав суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо незарахування до стажу періоду навчання позивачки з 01.09.1981 по 19.06.1986, який підтверджений дипломом НОМЕР_3 від 24.06.1986, та у зарахування якого відмовлено через відсутність документа про зміну прізвища ( ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ). Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані докази, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.04.2024 року № 46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Викладені в рішенні підстави відмови не спростовують факт навчання позивачки в вузі та зайнятості позивачки в період 1986-1996 рр.. та не може бути підставою для не зарахування вказаних періодів до страхового стажу.

Що стосується обраного позивачкою способу захисту порушеного права у вигляді вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії з 07 січня 2024 року із зарахуванням до розрахунку стажу періоди навчання з 01.09.1981 року по 19,06.1986 року згідно з дипломом КВ № 739628 та всі період роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , то суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Отже, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Пункт 4.7 Порядку №22-1 визначає, що саме орган, що призначає пенсію повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивачки позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно з дипломом КВ № 739628 та періоди роботи з 05.08.1986 по 06.06.1995, з 07.06.1995 по 25.12.1996 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки інші періоди роботи є зарахованими відповідачем. А також з огляду на наявність дискреційних повноважень при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп , судові витрати, понесені позивачкою, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з вини якого спір доведений до розгляду в суді.

Вимога про звернення рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць є необгрунтованою, оскільки пенсія ще не призначена. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсії.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 чаcтково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.04.2024 року № 46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно з дипломом КВ № 739628 та періоди роботи з 05.08.1986 по 06.06.1995, з 07.06.1995 по 25.12.1996 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( код ЄДРПОУ 20987385) до Державного бюджету судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня підписання повного тексту рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.06.2024.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

Задовольнити позов ОСОБА_1 чаcтково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.04.2024 року № 46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості з 01.09.1981 по 19.06.1986 згідно з дипломом КВ № 739628 та періоди роботи з 05.08.1986 по 06.06.1995, з 07.06.1995 по 25.12.1996 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( код ЄДРПОУ 20987385) до Державного бюджету судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.