Справа № 520/4449/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2024 року № 520/4449/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_2 по винесенню наказу за №138 від 04.05.2023 та скасувати наказ командир військової частини НОМЕР_2 за №138 від 04.05.2023 про визнання ОСОБА_1 особою, що самовільно залишила військову частину НОМЕР_2 .

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 військово-лікарською комісією Дергачівського РВК 25.09.2018 визнаний обмежено придатним до військової служби у військовий час згідно з наказом МО України від 2008 року № 402 гр. ІІ ст. 2 «Б», але з початку військової агресії рф звернувся до військомату та пішов на військову службу, яку проходить у військовій частині НОМЕР_2 в період з 22.03.2022 по теперішній час. Приймав участь в бойових діях.

На підставі консультативного висновку лікаря військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) від 14.04.2023 за № 11300 у ОСОБА_1 встановлений діагноз пневмонія, бронхосктатична хвороба. Посттравматичний артрит правого колінного суглобу. Рекомендовано евакуацію до м. Дніпро.

З приводу хронічного простого бронхіту, фаза загострення, середньо-тяжкий перебіг, ЛН0 в період з 14.04.2023 по 19.04.2023 проходив лікування у КНП «Міська клінічна лікарня № 4» ДМР (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №12697). Після, проходив лікування в іншій лікарні.

Після виписки з лікарні, у травні 2023 року ОСОБА_1 звертався до лікаря хірурга поліклініки № 6 у м. Харкові для відкачування рідини з коліна. В період з 03.06.2023 по 20.06.2023 проходив лікування щодо правобічного гнійного гоніту, стан після хірургічного лікування, фіксація АЗФ у КНП «Міська багатопрофільна лікарня № 18» ХМР (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 18655).

В період з 02.08.2023 по 04.08.2023 проходив лікування щодо правобічного гнійного гоніту, стан ремісії, постфіксаційна контрактура правого колінного суглобу у КНП «Міська багатопрофільна лікарня № 18» ХМР (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 20036).

Шина (постфіксаційна контрактура правого колінного суглобу) ОСОБА_1 накладалась на місяць, після зняття якої не міг згинати ногу у колінному суглобі, проходив реабілітацію, та наприкінці 2023 року став не повністю згибати коліно і намагався повернутись до військової частини на службу.

Наприкінці грудня 2023 року командир в телефонному режимі повідомив, що відносно нього направлені матеріали до ДБР і порушена кримінальне провадження.

ОСОБА_1 звернувся з цього приводу до адвоката, який спрямував адвокатський запит від 04.01.2024 щодо надати належним чином завірені копії наказів, (виписки з наказів) про проходження ОСОБА_1 військової служби, переміщення по службі, накладення стягнень, матеріалів службових розслідувань тощо за період з 22.03.2022 по 01.01.2024, накази про участі в бойових діях, бойові розпорядження та витяги з бойового журналу, довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення та додаткові винагороди за 2022 рік та за 2023 рік тощо.

Відповідь на адвокатський запит надійшла на електронну адресу представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Д.П., з якою ознайомився в січні 2024 року.

З відповіді вбачається, що наказом № 138 від 04.05.2023 ОСОБА_1 визнаний таким, що самовільно залишив частину.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним та не законним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо обставин справи, як встановлено судом, Позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 за мобілізацією до 03.05.2023 року.

08.04.2023 року Позивач звернувся до медичної частини НОМЕР_2 із скаргами на стан здоров`я. 14.04.2023 року після отриманої консультації лікаря був скерований до військового шпиталю військова частина НОМЕР_4 .

15.04.2023 року був скерований зі шпиталю до КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпропетровської міської ради (медхарактеристика знаходиться в матеріалах службового розслідування.

02.05.2023 року Позивач виписаний до військової частини, але до військової частини не повернувся.

Суд вказує, що відповідно до ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем - це нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця.

Матеріалами справи підтверджено, що без поважних причин 03.05.2023 року позивач до військової частини НОМЕР_2 не повернувся.

04.05.2024 року про факт неповернення з лікувального закладу начальник медичної служби доповів рапортом командиру військової частини. 06.05.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 виданий наказ №126 (з адміністративно-господарської діяльності) про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини Позивачем.

15.05.2023 після проведення службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №87 (з основної діяльності).

Цим наказом позивач визнаний таким, що самовільно залишив частину і відсутній більш ніж 10 днів.

Судом також встановлено, що у відповідності до діючих НПА щодо грошового забезпечення та преміювання (посилання в Наказі) Позивач позбавлений премії за травень 2023 року, йому припинено виплату грошового забезпечення і виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

22.01.2024 року відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України внесені до ЄРДР (Кримінальне провадження № 0000038).

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 №9-РС солдату ОСОБА_1 призупинена військова служба з 22.01.2024 року.

Щодо твердження позивача що, видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено.

Наказ міністерства оборони від 21.11.2017 №608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Розділом VI Порядку передбачено, що службове розслідування завершується складанням відповідного наказу.

Пунктом 6 Розділу VI Порядку встановлено: якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Це і було зроблене шляхом направлення командиром військової частини НОМЕР_2 до ТУ ДБР у місті Краматорськ повідомлення про вчинення злочину.

На думку суду, всі інші твердження Позивача не спростовують факту самовільного залишення Відповідачем військової частини (нез`явлення з лікувального заклад) в умовах воєнного стану з 04.05.2023 по цей час.

Суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач надав підтвердження правомірності прийнятих своїх дій, а відтак довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, оскаржувані постанови прийняті з урахуванням всіх обставин, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.