Справа № 520/22029/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 р. Справа № 520/22029/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/22029/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)»

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Первомайська виправна колонія (№117)", в якому просила суд:

- визнати дії Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» щодо звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними;

- визнати дії Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з зазначенням стажу роботи протиправними;

-визнати дії Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати протиправними;

- зобов`язати Державну установу «Первомайська виправна колонія (№117)» видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію наказу (розпорядження) про звільнення з зазначенням стажу роботи та зробити відповідні відмітки у трудовій книжці;

- зобов`язати Державну установу «Первомайська виправна колонія (№117)» видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати;

- зобов`язати Державну установу «Первомайська виправна колонія (№117)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всіх належних їй виплат при звільненні, у відповідності до повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільненні, що буде надане Державною установою «Первомайська виправна колонія (№117)».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що Державною установою «Первомайська виправна колонія (№117)», всупереч вимогам ст.47 та ст.116 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не було видано копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільненні та з ОСОБА_1 не проведено розрахунки у строки, визначені статтею 116 Кодексу законів про працю України. Таким чином, Державною установою «Первомайська виправна колонія (№117)», окрім умисно порушено низку нормативно правових актів: ст.ст. 36, 47, 116, 119 КЗпПУ, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивачки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в яких наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (зі змінами) №2713-ІУ від 23.06.2005 року (далі - Закон №2713-ІУ) персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень.

ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» в період з 01.09.2020 по 01.10.2021. Мала спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби.

12.09.2021 ОСОБА_1 , згідно наказу по установі «Про забезпечення охорони та нагляду на добу» № 255/АГ-21 від 12.09.2021 з 09 годин 00 хвилин 12.09.2021 до 09 години 00 хвилин 13.09.2021 повинна була заступити на добове чергування до складу чергової варти відділу охорони, на службу до установи не прибула.

12.09.2021 о 09 години 40 хвилин ОСОБА_1 , під час телефонної розмови повідомила підполковнику внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальнику відділу охорони про те, що на добове чергування вона не зможе прибути в зв`язку із поганим самопочуттям та про те, що вона звернулася за медичною допомогою до закладу охорони здоров`я та на даний час перебуває на лікарняному, що підтверджується рапортом Начальника відділу охорони підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 від 12.09.2021.

21.09.2021 при проведенні моніторингу даних за допомогою Порталу Електронних Послуг офіційного сайту Пенсійного фонду України щодо співробітників установи, які перебувають на лікарняному, відповідачем отримано інформацію про те, що лікарняний відносно ОСОБА_1 відкрито КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області 13.09.2021 та закрито 17.09.2021.Я

Як встановлено судом, після закриття лікарняного, тобто після 17.09.2021 ОСОБА_1 до місця служби не з`явилася.

Згідно витягу з журналу обліку лікарняних листок непрацездатності Серії АДЯ № 300589, виданий 03.09.2021 року на ім`я ОСОБА_1 , копію якого надав до суду представник позивача, до державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» не надходив.

В наданій копії листка непрацездатності Серії АДЯ № 681017, виданого 17.09.2021 року на ім`я ОСОБА_1 зазначається, що остання перебувала у стаціонарі з 12.09.2021 року по 17.09.2021 року, у графі звільнення від роботи у тому ж листку непрацездатності вказано іншу дату - 13.09.2021. В отриманій роздруківці з електронної бази лікарняних зазначається, що дата відкриття лікарняного - 13.09.2021. Також, у наданій представником позивача копії виписки № 3631/1 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.09.2021 по 17.09.2021. Таким чином листок непрацездатності Серія АДЯ № 681017, виданий 17.09.2021 на ім`я ОСОБА_1 є таким, що не може бути прийнятим судом як належний і допустимий доказ.

За фактом невиходу ОСОБА_1 на службу наказом державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» від 21.09.2021 року № 267/АГ-21 було призначено службове розслідування, створена комісія з його проведення та визначено строк проведення.

23.09.2021 та 24.09.2021 року за фактичним місцем мешкання, які ОСОБА_1 вказувала у своїх анкетних даних, а саме за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками відділу по роботі з персоналом установи з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 здійснювався виїзд, до проведення цих заходів залучалися співробітники Лозівського районного відділу поліції, про що складено відповідні акти про відвідування за місцем фактичного мешкання молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)», які містяться в матеріалах справи.

Вищезазначеними актами встановлено, що під час відвідування ОСОБА_1 за місцем мешкання не перебувала та місце знаходження не було встановлено.

Крім того, відсутність ОСОБА_1 на службі підтверджується рапортами підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальника відділу охорони установи, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , начальника відділу по роботі з персоналом установи, чергових помічників начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_4 , майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , виконуючого обов`язки начальника чергової варти відділу охорони прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7 .

Перевірка за місцем мешкання ОСОБА_1 здійснювалася співробітниками відділу по роботі з персоналом також 28.09.2021 року.

На підставі матеріалів службового розслідування ОСОБА_1 була звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до Закону України «Про національну поліцію».

Про те, що в день звільнення ОСОБА_1 до установи не прибула та не ознайомилася з наказом про звільнення було складено акт.

ОСОБА_1 під час перебування на лікарняному підписала контракт на проходження військової служби та змінила місце служби. Як встановлено судом, про прийняте рішення ОСОБА_1 не повідомила попереднє місце служби, а саме державну установу «Первомайська виправна колонія (№117)» та не надала підтверджуючих документів.

ОСОБА_1 звільнена зі служби 01.10.2021 року, згідно наказу державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» № 178/ОС-21.

В зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 інформація про те, що вона прийнята на військову службу до установи не надходила, остання згідно наказу державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» № 178/ОС-21 була звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за не прибуття на службу до установи без поважних на те причин 12.09.2021 та у період з 18.09.2021 по 01.10.2021 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Вважаючи наказ про звільнення та дії відповідача щодо не розрахунку з позивачем після звільнення протиправними, позивачка звернулась до суду за захистом свої прав.

Залишаючи адміністративний позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі Закон №2713-IV).

Пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» № 2713-ІУ (далі - Закон) встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

В силу положень пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут) встановлено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС. Так, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (пункт 4 Розділу VIII наказу міністерства юстиції від 12.03.2015 року № 356/5 Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у державній кримінально- виконавчій службі України (далі - Порядок № 356/5)).

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу.

Пунктом 1 розділу II Порядку № 356/5 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни.

Пунктом 6 розділу II вказаного Порядку визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.

Відповідно до діючого законодавства єдиною підставою для застосування до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України дисциплінарного стягнення є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, проведеного з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого такою особою.

Як встановлено судовим розглядом, після закриття лікарняного, тобто після 17.09.2021 ОСОБА_1 до місця служби не з`явилася.

За фактом невиходу ОСОБА_1 на службу наказом державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» від 21.09.2021 року № 267/АГ-21 було призначено службове розслідування, створена комісія з його проведення та визначено строк проведення.

23.09.2021 та 24.09.2021 року за фактичним місцем мешкання, які ОСОБА_1 вказувала у своїх анкетних даних, а саме за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками відділу по роботі з персоналом установи з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 здійснювався виїзд, до проведення цих заходів залучалися співробітники Лозівського районного відділу поліції, про що складено відповідні акти про відвідування за місцем фактичного мешкання молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)», які містяться в матеріалах справи.

Вищезазначеними актами встановлено, що під час відвідування ОСОБА_1 за місцем мешкання не перебувала та місце знаходження не було встановлено.

Крім того, відсутність ОСОБА_1 на службі підтверджується рапортами підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальника відділу охорони установи, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , начальника відділу по роботі з персоналом установи, чергових помічників начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_4 , майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , виконуючого обов`язки начальника чергової варти відділу охорони прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7 .

Перевірка за місцем мешкання ОСОБА_1 здійснювалася співробітниками відділу по роботі з персоналом також 28.09.2021 року.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 під час перебування на лікарняному підписала контракт на проходження військової служби та змінила місце служби. Про прийняте рішення ОСОБА_1 не повідомила попереднє місце служби, а саме державну установу «Первомайська виправна колонія (№117)» та не надала підтверджуючих документів.

В зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 інформація про те, що вона прийнята на військову службу до установи не надходила, остання згідно наказу державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» № 178/ОС-21 була звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за не прибуття на службу до установи без поважних на те причин 12.09.2021 та у період з 18.09.2021 по 01.10.2021 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Таким чином, проведення службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та звільнення останньої з Державної кримінально-виконавчої служби України здійснювалося з дотриманням вимог законодавства.

Стосовно неподання відомостей до Пенсійного фонду України про стаж роботи ОСОБА_1 у державній установі «Первомайська виправна колонія (№117)», колегія суддів зазначає наступне.

Так, під час проходження ОСОБА_1 служби в Державній кримінально- виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відносно останньої надавався установою до Пенсійного фонду України, у порядку та спосіб, передбачений Порядком формування та подання страховиками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511).

Як встановлено судовим розглядом, відомості про стаж роботи ОСОБА_1 в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» маються в електронній базі Пенсійного фонду України.

Зазначені обставини підтверджується доданою представником позивачки до позовної заяви роздруківкою з Пенсійного фонду України.

Крім того, як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 в день звільнення 01.10.2021 на службі була відсутня та до установи не прибула.

В цей же день за адресою місця реєстрації та фактичного мешкання останньої було надано письмове повідомлення за № 10/2-2633, № 10/2-2634 про необхідність прибуття до установи для отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення, що підтверджується матеріалами справи.

10.12.2021 за вих. № 3/10-12-2021/2 до установи надходив адвокатський запит адвоката Охременка А.В. на надання інформації відносно звільненої з установи ОСОБА_1 , в тому числі з проханням повідомити час та дату прибуття останньої до установи для отримання витягу з наказу про звільнення.

Листом від 06.01.2022 за № 10/2-49/Кз адвокату було повідомлено, що отримати необхідні документи ОСОБА_1 може в робочий час, згідно графіку роботи установи.

Як встановлено судом, після звільнення з органів ДКВС звернень особисто від ОСОБА_1 на адресу установи щодо надання витягу з наказу про звільнення не надходило. Доказів звернення на адресу установи щодо надання витягу з наказу про звільнення та інших документів позивачем до суду не надано.

На запит представника ОСОБА_1 - адвоката Охременка Артема Вікторовича за № 14-08-2023/3 від 14.08.2023 Державною установою «Первомайська виправна колонія (№117)» 25.08.2023 за вих. № 10/2-2002/Гр останньому було надано довідку про стаж служби ОСОБА_1 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установі «Первомайська виправна колонія (№117)» та копії наказу про її звільнення зі служби.

Також, раніше 06.01.2022 за № 10/2-49/Кз на запит представника ОСОБА_1 - адвоката Охременка А.В. останньому також надавався витяг з наказу про звільнення ОСОБА_1 з органів Державної кримінально-виконавчої служби України.

Стосовно ненадання позивачці письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільнені судова колегія зазначає наступне.

Так, пунктом 17 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5 (далі - Порядок) передбачено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу виплачується за поточний місяць - раз на місяць до 20 числа.

Суд першої інстанції вірно встановив, що надходження фінансування на грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється з урахуванням передбачених пунктом 17 Порядку строків його виплати.

Грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2021 року, включно було нараховано за повний місяць, у розмірі 6827,08 грн. та перераховано на її зарплату картку в АБ «Укргазбанк».

У відповідності до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом МЮУ від 28.03.2018 року № 925/5 за час відсутності особи рядового чи начальницького складу на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в вересні 2021 року була відсутня на службі 12.09.2021 року та в період з 17.09.2021 року по 30.09.2021 року, включно за ці дні отримала грошове забезпечення, при звільнені останньої було проведено перерахунок.

Після проведеного перерахунку ОСОБА_1 було виплачено 7021 (сім тисяч двадцять одна) грн. 64 коп. Проведення перерахунків та виплачені суми, на які ОСОБА_1 мала право при звільнені підтверджується бухгалтерською довідкою.

Після звільнення з органів ДКВС звернень від ОСОБА_1 щодо надання інформації про нараховані та виплачені їй суми при звільнені на адресу установи не надходило.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 по справі №520/22029/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич