Справа № 500/2891/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2891/24

03 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Климчук Вікторію Володимирівну звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №15 від 17.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 10.04.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області йому відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше трьох років. Документально підтверджено факт проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 - 4 місяці 4 дні. До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контрою не зараховано період роботи в КП «Славутич-Чорнобильторг» та проживання без реєстрації в с. Грабівка (3 категорія), оскільки довідка про проживання не містить підстави видачі.

З цим рішенням позивач не погоджується та зазначив, що при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надав документи, які підтверджують факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (видається за умови проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років), довідку про реєстрацію місця проживання, архівну довідку та трудову книжку про роботу у місцевості, що віднесена до території радіоактивного забруднення.

Вважає, що оскільки факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, то він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, зокрема, з урахуванням початкової величини зниження пенсійного віку (3 роки), а всього на 6 років.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 09.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09.05.2024 та копія позовної заяви з додатками були доставлені в електронний кабінет відповідача 09.05.2024 та 07.05.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі), не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На виконання вимог ухвали суду від 09.05.2024 про відкриття провадження у справі представником позивача подано до суду додаткові пояснення щодо місця фактичного перебування (проживання) у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 та рід занять у цей період.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.04.2024 звернувся з заявою до Славутицького відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. До заяви долучив копії документів, необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.16-17).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішенням якого №15 від 17.04.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.20).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вік заявника на дату звернення 54 роки 11 місяців. Наявний страховий стаж особи становить 35 років 1 місяць 5 днів.

До періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано:

період навчання з 01.09.1986 по 07.05.1987, з 01.09.1989 по 01.03.1991 в Чернігівському кооперативному технікумі, оскільки м. Чернігів не відноситься до територій радіоактивного забруднення; період проходження служби з 11.05.1987 по 31.05.1989, оскільки не можливо встановити місце знаходження військової частини;

період роботи з 02.04.1991 по 07.11.2001 в КП «Славутич-Чорнобильторг», оскільки місто Славутич відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорія), в довідці №16 від 11.01.2024 міститься інформація про постійне місце проживання без реєстрації в селі Грабівка Чернігівської області (3 категорія) за період з 02.04.1991 по 11.01.2024, однак в довідці за даний період не зазначена підстава видачі.

Заявником не підтверджено факт проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років (4 місяці 4 дні підтверджено); право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє.

Позивач вважає, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.

Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.

Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Мекшунівка Ріпкинського району Чернігівської області (а.с.18 зворот-19).

З 01.09.1986 вступив до Чернігівського кооперативного технікуму (м. Чернігів, Чернігівської області).

З 07.05.1987 надана академічна відпустка у зв`язку з призовом до Радянської армії.

З 10.05.1987 по 31.05.1989 проходив службу у лавах Радянської армії (місце проходження служби - Федеративна Республіка Німеччина).

З 31.08.1989 - поновлений до числа студентів Чернігівського кооперативного технікуму.

01.03.1991 - закінчив навчання (а.с.14).

Позивач зазначає, що під час навчання в Чернігівському кооперативному технікумі з 01.09.1986 по 08.05.1987 та з 01.06.1989 по 01.03.1991 проживав у селі Мекшунівка Чернігівського (Ріпкинського) району Чернігівської області разом зі своїми батьками.

Відповідно до довідки №16 від 11.01.2024, виданої Любецькою селищною радою Неданчицького старостинського округу Чернігівської області, ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав у селі Мекшунівка Чернігівського (Ріпкинського) району Чернігівської області у період з 26.04.1986 по 29.08.1986.

Згідно з відомостями цієї ж довідки з 01.09.1986 по 08.05.1987 та з 01.06.1989 по 01.03.1991 та з 02.04.1991 по теперішній час ОСОБА_1 фактично постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Довідка видана на підставі погосподарської книги №12 за 1986-1990 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) (а.с.30).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та архівної довідки архівного відділу виконавчого комітету Славутицької міської ради, він з 02.04.1991 по 07.11.2001 працював у комунальному підприємстві «Славутич-Чорнобильторг» (місто Славутич Київської області) (а.с.10 зворот - 13 зворот).

Зареєстрованим місцем проживання позивача з 30.03.1991 по 19.05.2001 була адреса: вул. Майстер, 37, селище Лісне, Київська область (а.с.15 зворот).

Згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» села Грабівка та Мекшунівка Ріпкинського району Чернігівської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, місто Славутич - до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже, позивач з 26.04.1986 по 29.08.1986 був зареєстрований та фактично проживав у селі Мекшунівка Чернігівського (Ріпкинського) району Чернігівської області, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

За період з 01.09.1986 по 30.03.1991 позивач не дає відомостей про зареєстроване місце проживання. Фактично у цей час (з 01.09.1986 по 08.05.1987 та з 01.06.1989 по 01.03.1991) ОСОБА_1 навчався у Чернігівському кооперативному технікумі, а з 10.05.1987 та 31.05.1989 проходив військову службу за межами України, тобто рід занять вказував на те, що позивач був за межами населених пунктів віднесених до зони гарантованого добровільного відселення чи зони посиленого радіоекологічного контролю.

З 30.03.1991 зареєстрованим місце проживання позивача є селище Лісне, Київська область, що також не відноситься ні до зони гарантованого добровільного відселення, ні до зони посиленого радіологічного контролю.

З 02.04.1991 по 07.11.2001 позивач працював у комунальному підприємстві «Славутич-Чорнобильторг», місцезнаходженням якого є місто Славутич Київська область, що віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Також судом встановлено, що Київською обласною державною адміністрацією 18.01.1996 видано ОСОБА_1 посвідчення категорії 3 серія НОМЕР_3 як потерпілому від Чорнобильської катастрофи (а.с.9 зворот).

Таке посвідчення видане на підставі довідки №319 від 30.05.1995 про те, що ОСОБА_1 постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення на день аварії, а саме у селі Мекшунівка Ріпкинського району Чернігівської області з 26.04.1986 по 30.06.1986 (а.с.18).

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3, проте відомості про фактичне проживання, фізичне перебування на території населених пунктів віднесених до зони гарантованого добровільного відселення є суперечливими.

Верховним Судом неодноразово розглядалися справи про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.

Так, Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 та інших виснував, що «…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».

У пункті 30 постанови від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 Верховний Суд також констатував, що Законом № 796-ХІІ та Порядком № 51 передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18) зазначалось, що «… право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 сформовано правовий висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

У постанові від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

У постанові від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 Верховний Суд, застосовуючи наведені вище висновки у справах № 572/245/17, № 572/456/17, № 556/1172/17, вказав, що зважаючи на відсутність доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивачки в зоні радіоактивного забруднення з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, права на початкову величину зниження пенсійного віку позивачка не має (хоча позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (4 категорії) та має відповідне посвідченнями категорії 4). Зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку - на 1 рік за 3 роки проживання (роботи).

Суд враховує усі правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ за подібних правовідносин та вважає, що для встановлення права на зниження пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII в особи, яка належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, суд має перевірити наявність відповідного статусу, який підтверджується відповідним посвідченням, та встановити факт фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Також суд бере до уваги, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку також має значення конкретний період фактичного проживання чи праці (фізичного перебування) у цій зоні з 26.04.1986 по 30.06.1986, та з 01.07.1986 по 31.12.1992, бо в залежності від цього визначається початкова та додаткова величина для зниження пенсійного віку.

За перелічених вище обставин справи, достеменно можна стверджувати лише про період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у селі Мекшунівка Ріпкинського району Чернігівської області з 26.04.1986 по 30.06.1986, про що свідчить довідка №319 від 30.05.1995, на підставі якої видавалося ОСОБА_1 посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, та довідка №16 від 11.01.2024, видана Любецькою селищною радою Неданчицького старостинського округу Чернігівської області на підставі даних погосподарської книги №12 за 1986-1990.

Також суд враховує, умови за яких особі надавався статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи з видачею посвідчення 3 категорії.

Так, у пункті 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (далі Порядок №501), який діяв на момент видачі позивачу посвідчення, визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а узоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до пункту 2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі зазначеного слід прийти до висновку, що питання проживання позивачем не менше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні йому статусу потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням, доказів скасування або анулювання якого суду надано не було.

Проте суд не встановив обставин, які б свідчили, що позивач проживав більше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, а так само після цієї дати, позаяк у період з 01.09.1986 по 01.03.1991 проходив навчання та військову службу, а тому фізично не міг постійно проживати у зоні гарантованого добровільного відселення.

Не підтверджує факт проживання у такій зоні і довідка №16 від 11.01.2024, видана Любецькою селищною радою Неданчицького старостинського округу Чернігівської області, бо відомості у ній лише за 1986-1990 роки надані на підставі даних погосподарської книги, решта відомостей вказані довільно, без зазначення джерела інформації та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Тому суд ставить під сумнів відомості цієї довідки про те, що з 02.04.1991 по теперішній час ОСОБА_1 фактично постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , при тому що у цей час позивач працює у комунальному підприємстві «Славутич-Чорнобильторг» (місто Славутич Київська область) та зареєстрований за адресою у селищі Лісне Київської області.

В оскаржуваному рішенні від 17.04.2024 відповідач підставно зауважив, що не враховує період з 02.04.1991 по 11.01.2024, оскільки в довідці №16 від 11.01.2024 за даний період не зазначена підстава видачі.

Особливістю цієї справи є те, що позивач має посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, ним підтверджено період перебування (проживання/роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 30.06.1986, що дає право на зниження пенсійного віку лише за початковою величиною 3 роки (враховуючи наявність статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії), а також не більше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (що було умовою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи), та є підставою для зменшення пенсійного віку за додатковою підставою ще на 1 рік за повні 2 роки проживання. У подальшому позивач працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 02.04.1991 по 07.11.2001. На такі обставини відповідач звернув увагу в оскаржуваному рішенні, проте не надав належної оцінки та не з`ясував, яким чином такі обставини впливають на можливість зменшення пенсійного віку, адже і період роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю є підставою відповідно до статті 55 Закону № 796-XII для зменшення пенсійного віку.

Так, приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, підсумовуючи викладена, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на користування пільгами, встановленими статтею 55 Закону №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки (3 роки за початковою величиною та 1 рік за додатковою) як особа, яка проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, а також може претендувати на зменшення пенсійного віку за період подальшого проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, але в загальному не більше як на 5 років.

Такі обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №15 від 17.04.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, його слід скасувати.

Щодо похідної позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 10.04.2024, то суд зазначає, що саме територіальні органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у її призначенні, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. Суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. А тому належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

При цьому відповідач має врахувати, що на момент досягнення позивачем 55 років (враховуючи висновки суду про зменшення пенсійного віку позивача на 5 років) стаття 26 Закону № 1058-IV передбачала право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку (55 років) 20.04.2024, наявність необхідного страхового стажу (більше 35 років) зазначена в оскаржуваному рішенні.

Щодо дати, з якої позивачу могла б бути призначена пенсія, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відтак позивач має право на призначення пенсії з 21.04.2024 - з дня виникнення права на призначення такої пенсії (за призначенням якої звернувся 10.04.2024 до спливу трьох місяців з дня виникнення права на пенсію).

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 10.04.2024 про призначення йому з 21.04.2024 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а також враховуючи досягнення позивачем на день розгляду справи пенсійного віку.

Враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 07.05.2024 (а.с.9).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №15 від 17.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 21.04.2024 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 03 липня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.