Справа № 420/14068/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14068/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В. та Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2023 року (суддя Самойлюк Г.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 13.10.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ДПП щодо нездійснення доплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по жовтень 2017 року;

- зобов`язати ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 11.07.2015 року по жовтень 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність ДПП щодо нездійснення доплати позивачу грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.03.2018 (включно);

- зобов`язати ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.03.2018 (включно);

- визнати протиправною бездіяльність ДПП щодо нездійснення позивачу доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 30.04.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 "Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни";

- зобов`язати ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 30.04.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 "Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування порушення судом норм процесуального права апелянт зазначив, що звертаючись 15.06.2023 з адміністративним позовом ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного суду про стягнення з ДПП доплати за службу заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 11.07.2015 року по жовтень 2017 року; заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 31.03.2018 року.

При цьому апелянт вважає, що позивач не навів жодних поважних причин та не підтвердив їх жодними доказами щодо неможливості звернення до суду у строк, встановлений чинним законодавством України, а відтак відсутні підстави на поновлення строку на звернення до суду.

Водночас, апелянт визнає, що в частині позовних вимог щодо стягнення доплати за службу у період карантину за січня 2023 року строк позивачем не пропущений.

На обґрунтування невідповідності висновків суду першої інстанції нормам чинного законодавства України при вирішенні позовної вимоги щодо індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року апелянт зазначив, що позивач не має права на індексації у зв`язку з наступним:

- через низький індекс споживчих цін;

- так як індексація грошового забезпечення поліцейських була передбачена у постанові Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 "Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення", де Кабінетом Міністрів України внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, доповнивши абзац п`ятий після слова "військовослужбовців" словом, "поліцейських". Вказана Постанова набрала чинності з 24 жовтня 2017 року.

Крім того апелянт вважає, що позивач має право на виплату грошового забезпечення, яке було виплачено йому несвоєчасно або в меншому розмірі тільки за період не більше ніж три роки, що передують зверненню за одержанням такого грошового забезпечення. В даному випадку три річний строк минув у жовтні місяці 2020 року.

На обґрунтування невідповідності висновків суду першої інстанції нормам чинного законодавства України при вирішенні позовної вимоги щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.03.2018 апелянт посилається на пункт 11 Розділу І Порядку №260, яким встановлено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

На обґрунтування невідповідності висновків суду першої інстанції нормам чинного законодавства України при вирішенні позовної вимоги щодо доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з березня 2021 року по 30.04.2023 року апелянт посилався на відсутність коштів. Зокрема, відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства фінансів України, виділені кошти на програму по КПКВК 1007060 "Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками" у сумі 4228,92 млн. грн. використані на 100 %.

Окрім того, апелянт зауважив, що представник позивача лише зазначає про виконання позивачем службових обов`язків відповідно до графіку змін, однак, жодним чином не обґрунтовує та не надає відповідних підтверджуючих доказів щодо контакту позивача з населенням в період дії карантину. Ті обставини, що позивач виконує службові обов`язки відповідно до графіку змін, жодним чином не підтверджує його контакт з населенням в період дії карантину, оскільки, наприклад, у зв`язку з тим, що на території міста Одеси та Одеської області введено комендантську годину, під час виконання службових обов`язків у нічний час, позивач може не контактувати з населенням, так як комендантська година передбачає заборону перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших громадських місцях.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 01.06.2023 проходив службу в ДПП.

Відповідно до витягу з наказу Національної поліції України №812о/с від 31.05.2023 року з 01.06.2023 року переведений до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють".

08.05.2023 року ОСОБА_1 через представника звернувся до ДПП із запитом №144, в якому просив надати:

- довідку про розмір грошового забезпечення з відображенням всіх премій, надбавок та інших складових за весь час проходження служби інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 в Департаменті патрульної поліції;

- інформацію щодо кількості нічних змін, відпрацьованих ОСОБА_1 у період з 07 листопада 2015 року по теперішній час;

- інформацію щодо нарахування та виплати доплати зазначеному працівнику за службу у нічний час в період з 07 листопада 2015 року по теперішній час;

- повідомити чи нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення зазначеному працівнику у період з листопада 2015 року по дату направлення запиту;

- повідомити чи нараховувалась та виплачувалась доплата до грошового забезпечення ОСОБА_1 , як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в період з березня 2020 року по день переведення?

Листом від 31.05.2023. №558аз/41/5/05-2023 ДПП повідомило, що згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Частиною першою статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення). У статті 6 Закону зазначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова "військовослужбовців" словом "поліцейських". Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Стосовно доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" проінформовано, що відповідно до наказів начальника Департаменту патрульної поліції в межах виділених асигнувань на зазначені цілі ОСОБА_1 здійснено доплату за службу в умовах карантину за період з березня по грудень 2020 року на загальну суму 48870,23 грн. та з січня по лютий 2021 року - 5476,83 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність ДПП щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.03.2018 (включно); індексації грошового забезпечення за період з лютого 2015 року по жовтень 2017 року; грошового забезпечення у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину в період з березня 2021 року по 30.04.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а тому задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині зобов`язання ДПП нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.03.2018 (включно), колегія суддів зазначає наступе.

Відповідно по частин першої та другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок №260).

Згідно пункту 5 розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не заперечується кількість відпрацьованих позивачем нічних змін та щодо загальної тривалості відпрацьованого у нічних змінах часу, які встановлені судом першої інстанції.

При цьому заперечення апелянта проти задоволення позовних вимог позивача з посиланням на пункт 11 Порядку №260, згідно якого грошове забезпечення, виплачене позивачу у меншому розмірі, ніж належало, може бути виплачено не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Предметом правового регулювання Порядку №260 є визначення порядку виплати грошового забезпечення, зокрема поліцейським, за місцем служби. Він покликаний встановити порядок дій відповідного органу в процесі нарахування і виплати грошового забезпечення і розрахований на регулювання відповідних правовідносин в умовах відсутності спору між їх учасниками.

До того ж, Порядок №260 прийнятий на виконання статті 95 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 2 Постанови №988, якими Міністру внутрішніх справ України надано право встановлювати саме порядок виплати грошового забезпечення.

Відповідно пункту 11 розділу І Порядку №260 є нормою права, яка визначає порядок (умову) виплату грошового забезпечення (невиплаченого чи виплаченого в меншому розмірі) в безспірному порядку на підставі звернення поліцейського.

Проте, посилання на пункт 11 розділу І Порядку №260 як на норму права, що перешкоджає стягненню невиплачених поліцейському сум грошового забезпечення за період, який виходить за визначені в ньому часі рамки, в судовому порядку колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки він регулюється нормами трудового законодавства, які є спеціальними.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності ДПП щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.01.2018 та зобов`язати вчинити дії, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

У свою чергу частиною першою статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За правилами частини першої статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік грошових доходів громадян, які підлягають індексації, додатково визначено в пункті 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, що набрала законної сили 24 жовтня 2017 року, до вказаної норми права внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Разом з тим факт приведення пункту 2 Порядку №1078 у відповідність до вимог частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" лише 24 жовтня 2017 року не є підставою для позбавлення позивача гарантованого права на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби, що передував прийняттю постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782.

Колегія суддів вважає помилковими довода апелянта про те, що до внесення відповідних змін до п. Порядку №1078 були відсутні підстави для індексації грошового забезпечення позивача, оскільки вони суперечать положенням частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", які прямо передбачають, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі - оплата праці (грошове забезпечення).

Відхиляючи доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів виходить з наступного.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набрав чинності Закон №2352-IX, яким частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: " 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 № 211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 №651).

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, від 02.08.2023 у справі №380/17776/22, від 17.08.2023 у справі №380/14039/22.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 15.06.2023, тобто під час дії карантину, тому строк, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022), не підлягає застосуванню, оскільки такий продовжено на строк дії карантину, який закінчився 30.06.2023.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно доплати, передбаченої Постановою №375, колегія суддів вважає наступне.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року №211 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 29 квітня 2020 року №342 (далі - Постанова №342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови №342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" від 29 квітня 2020 року №375 (далі Постанова №375) на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з пунктами 2-5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Отже, підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність наступних умов: особа є поліцейським; забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується доводами апеляційної скарги, посада, яку займає позивач, відповідає встановленим постановою Кабінету Міністрів України №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (інспектор УПП в Одеській області ДПП) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.

Доказів протилежного відповідачем, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суду надано не було.

Слід зазначити, що на підтвердження того, що посада, яку займав позивач, відповідає встановленим Постановою №375 критеріям свідчить той факт, що у липні, серпні, грудні 2020 року та липні 2021 року позивачу було здійснено доплату за службу в умовах карантину.

Доволди відповідача про припинення такої доплати зводяться виключно до 100% використання коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-1, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2.

Між тим, посилання ДПП на відсутність фінансування, як підставу для невиплати вищевказаної доплати позивачу колегія суддів вважає неаргументованими.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства.

Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №820/4619/16 та від 14 березня 2019 року у справі №820/660/17, від 26 квітня 2023 року у справі №420/19450/21.

Таким чином що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна позиція щодо подібних правовідносин висловлена Верховним Судом у постановах від 26 квітня 2023 року у справі №420/19450/21, від 31 січня 2024 року у справі №280/4853/22.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до Постанови №375 від 29.04.2020 за спірний період.

Отже, рішення суду першої інстанції є правильним та підлягає залишенню без змін.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій були порушени норми матеріального права. Адже суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя Ю.В.Осіпов

Суддя І.О.Турецька