Справа № 592/6585/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2024 року Справа № 592/6585/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №592/6585/23
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Пенсійного фонду України,
третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Писарєва Юлія Григорівна
про скасування наказу та поновлення на посаді,-
В С Т А Н О В И В:
До Ковпаківського районного суду м. Суми звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Писарєва Юлія Григорівна, в якій просила:
1. Скасувати наказ № 53-к від 11.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.
2. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічного відділу або аналогічній посаді, відповідно до кваліфікації та досвіду роботи, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, яке є правонаступником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, з 19.04.2023 року та внести відповідні записи в трудову книжку.
3. Стягнути з Головного управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як правонаступника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення та по день ухвалення рішення судом з розрахунку 869,82 грн. на день з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
5. Стягнути з Головного управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як правонаступника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 09.04.2001 наказом № 35-К від 09.04.2001 позивачка була призначена на посаду провідного спеціаліста з питань збору внесків та реєстрації страхувальників міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ромни.
Наказом № 131-К від 26.11.2001 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сумській області.
Відповідно до наказу № 7-К від 02.02.2005, з 03.01.2005 переведена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління ВД ФСНВ у Сумській області.
У зв`язку зі змінами у штатному розписі 01.01.2012 переведена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, звітності та планування управління ВД ФСНВ у Сумській області згідно з наказом № 14-К від 24.01.2012.
Наказом № 5-К від 21.01.2013, з 01.01.2013 переведена на посаду заступника головного бухгалтера управління ВД ФСНВ у Сумській області.
З 01.10.2014 переведена на посаду начальника відділу фінансово-економічної та контрольно-ревізійної роботи управління ВД ФСНВ у Сумській області згідно з наказом № 64-К від 30.09.2014.
31.07.2017, відповідно до наказу № 48-К від 25.07.2017, звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (п. 5 ст. 36 КЗпП України).
Наказом № 203-К від 31.07.2017, прийнята 01.08.2017 на посаду начальника відділу фінансово-економічної діяльності управління ФССУ у Сумській області.
01.04.2019, згідно з наказом № 39-К від 27.03.2019, переведена на посаду начальника фінансово-економічного відділу управління ФССУ у Сумській області.
18.04.2023 звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 53-К від 11.04.2023.
Вважаючи звільнення незаконним та таким, що порушує норми трудового законодавства, зокрема ч. 2 ст. 40, ст. 49-2, 43 КЗпП України, позивачка звернулась до суду.
Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) у відзиві на позовну заяву зазначив, що наказ 16.01.2023 № 9-ОД "Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" видано головою комісії з реорганізації Фонду в межах своїх повноважень. Головним управлінням направлено лист до ВД ФСС у Сумській області з повідомленням про наявні вакантні посади. Разом з тим, додатково працівники Головного управління телефонували ОСОБА_1 щодо працевлаштування. У телефонній розмові вона повідомила про те, що ознайомлена з листом головного управління, в змозі прочитати про вакансії, ні в якому разі не бажає приєднатися до команди Пенсійників Сумщини. Крім того, жодних доказів того, що стан здоров`я позивача до його звільнення був кращим та погіршився внаслідок звільнення, позивач не надав. Інформація щодо вакантних посад в Головному управлінні, включаючи посади державної служби категорій "Б" та "В", була розміщена на офіційній сторінці Головного управління у соціальній мережі Facebook та на Єдиному порталі вакансій Державної служби зайнятості. Особи, які виявили бажання прийняти участь у доборі персоналу на зайняття посад державної служби категорій "Б" та "В", мали можливість надіслати до Головного управління резюме до 18.04.2023. Позивач не подавала до Головного управління резюме або заяву, що свідчили би про її бажання працювати в Головному управлінні (а.с. 75-80 том 1).
У відповіді на відзив позивачка не погодилась з позицією відповідача, вважає, що відповідачем порушено її законне право на працю (а.с. 110-113 том 1).
Третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Писарєва Ю.Г., якій направлялася копія позовної заяви з додатками, пояснень на позов не подала.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми 16.11.2023 у справі № 592/6585/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області правонаступник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 14.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Кузченко Тетяни Миколаївни про закриття провадження у справі задоволено. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2023 року скасовано. Провадження у справі №592/6585/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Писарєва Юлія Григорівна, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито. Справу №592/6585/23 передано до Сумського окружного адміністративного суду.

19.03.2024 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 25.03.2024 справу прийнято до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12.04.2024 залучено до участі у даній справі Пенсійний фонд України в якості співвідповідача та встановлено Пенсійному фонду України 7-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву щодо припинення Фонду соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, правомірності наказів про скорочення чисельності та штату працівників зазначено, що п. 2 розд. VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції, що діє з 01.01.2023) (далі - Закон № 1105) передбачено припинити Фонд соціального страхування України (далі - ФСС України) та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України.

Рішення про припинення ФСС України, прийняте Верховною Радою України, є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1442 Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - Постанова № 1442), зокрема:

утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі - управління ВД ФСС України),

установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення їх реорганізації

зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинності Законом № 2620.

Наказом Голови комісії з реорганізації від 16.01.2023 № 9-ОД Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції ФСС України та управлінь виконавчої дирекції ФСС України в областях та м. Києві з 18.04.2023.

Крім того, посилання позивача на п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону № 1105 у редакції, що діяла до 01.01.2023, як на підставу скасування наказу від 16.01.2023 № 9-ОД, є необґрунтованим, оскільки зазначене положення законодавства втратило чинність 01.01.2023, а оскаржуваний наказ винесено 16.01.2023. Посилання позивача на п. 17 ч. 1 ст. 61 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) щодо повноважень правління Пенсійного фонду України не ґрунтуються на законодавстві, оскільки зазначена норма не набрала чинності. Відповідно до абз. 6 п. 1 розд. XV Прикінцеві положення ст. 61 Закону № 1058 набирає чинності після перетворення Пенсійного фонду України у неприбуткову самоврядну організацію.

Щодо вимог позивача про поновлення її на посаді начальника фінансово- економічного відділу або аналогічній посаді, відповідно до кваліфікації та досвіду роботи, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області відповідач зазначив, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ФСС України припинено 20.06.2023 (номер запису 021035093, підстава - рішення щодо реорганізації). Управління ВД ФСС України у Сумській області припинено 26.04.2023 (номер запису: 027014380, підстава: рішення щодо реорганізації).

Як було зазначено вище, наказом від 16.01.2023 № 9-ОД скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції ФСС України та управлінь виконавчої дирекції ФСС України в областях та м. Києві з 18.04.2023.

Таким чином, поновлення позивача на займаній посаді є неможливим, оскільки фактично ані посади, ані юридичної особи не існує.

Вимога позивача про поновлення її на роботі, зокрема, на посаді в Управлінні ВД ФСС України у Сумській області, тобто в юридичній особі яку припинено, є неефективним способом захисту прав, оскільки не дозволить в подальшому позивачу реалізувати свої права (приступити та виконувати роботу, отримувати заробітну платню за виконану роботу тощо). Крім того, законодавчо визначений механізм щодо поновлення Пенсійним фондом позивача на роботі в Управлінні ВД ФСС України у Сумській області відсутній.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.01.2023 за № 124/39180) (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 12 Положення № 28-2 визначено, що управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до підпункту 6 пункту 10 Положення № 28-2 начальник Головного управління призначає на посади та звільняє з посад керівників самостійних структурних підрозділів головного управління Фонду, інших державних службовців та працівників головного управління Фонду, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до підпункту 7 пункту 11 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Голова правління Пенсійного фонду України призначає на посади та звільняє з посад за погодженням з Міністром соціальної політики лише керівників та заступників керівників територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до законодавства про державну службу.

Таким чином, Пенсійний фонд України не є суб`єктом призначення державних службовців головних управлінь Фонду.

Щодо отримання згоди профспілки відповідач зазначив, що згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136) главу XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136 також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2136 у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Доказів того, що позивач займала виборну посаду в профспілці позивачем не надано.

Водночас, згідно листа Профспілки від 01.02.2023 № 5 (додано позивачем до позову) остання відмовила у наданні згоди на звільнення позивача, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону № 1105 у редакції, що діяла до 01.01.2023. Водночас наказ від 16.01.2023 № 9-ОД Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України було видано 16.01.2023, тобто після набрання чинності Законом № 2620 та втрати чинності вказаної Профспілкою норми.

Будь-якого системного аналізу положень Закону № 1105 (в чинній редакції), положень КЗпП України та законодавства, що регулює питання вступу, проходження та припинення державної служби Профспілкою не проведено, не досліджено питання наявності законодавчих можливості переведення працівників ФСС України на посади державної служби.

Таким чином, відмова Профспілки, викладена в листі від 01.02.2023, не містить правового обґрунтування такої відмови.

Щодо відсутності підстав для переведення позивача до Пенсійного фонду України відповідач зазначив наступне.

Часткове правонаступництво, зокрема публічне правонаступництво, є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

Внаслідок передачі Пенсійному фонду України та його територіальним органам функцій Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень з 01.01.2023 виникло публічне правонаступництво, тобто передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок припинення виконання першим суб`єктом покладеної на нього функції. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Повне (універсальне) правонаступництво передбачає перехід до правонаступника усіх прав і обов`язків (у тому числі майнових) того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце, зокрема, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення). Підстави для повного (універсального) правонаступництва виникають з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, що реорганізується.

Як вбачається з позовної заяви позивач перебувала на посаді начальника фінансово- економічного відділу управління ВД ФСС України у Сумській області.

Штат працівників апарату Пенсійного фонду України складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаються Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу (далі - Закон № 889).

Згідно з додатком 2 до постанови правління ФСС України від 18.11.2021 № 35 Про внесення змін до структури органів Фонду соціального страхування України та граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України гранична чисельність працівників ФСС України становила 4829 осіб. Посади працівників ФСС України на відміну від працівників Пенсійного фонду не належать до посад державної служби. На зазначених працівників поширюється законодавство про працю.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулює Закон № 889. Цим Законом визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях,

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (ч. 3 ст. 5 Закону № 889).

Відповідно до частин першої та другої ст. 21 Закону № 889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавець не встановив спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях.

Таким чином, законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному державному органі.

За таких умов, переведення працівників ФСС України чи УВД ФССУ в областях на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях суперечить Закону № 889.

Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 43-47 том 2).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 09.04.2001 наказом № 35-К від 09.04.2001 ОСОБА_1 призначена на посаду провідного спеціаліста з питань збору внесків та реєстрації страхувальників міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ромни.

Наказом № 131-К від 26.11.2001 ОСОБА_1 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сумській області.

Відповідно до наказу № 7-К від 02.02.2005, з 03.01.2005 ОСОБА_1 переведена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління ВД ФСНВ у Сумській області.

У зв`язку зі змінами у штатному розписі 01.01.2012 ОСОБА_1 переведена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, звітності та планування управління ВД ФСНВ у Сумській області згідно з наказом № 14-К від 24.01.2012.

Наказом № 5-К від 21.01.2013, з 01.01.2013 ОСОБА_1 переведена на посаду заступника головного бухгалтера управління ВД ФСНВ у Сумській області.

З 01.10.2014 позивачка переведена на посаду начальника відділу фінансово-економічної та контрольно-ревізійної роботи управління ВД ФСНВ у Сумській області, згідно з наказом № 64-К від 30.09.2014.

31.07.2017, відповідно до наказу № 48-К від 25.07.2017, ОСОБА_1 звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (п. 5 ст. 36 КЗпП України).

Наказом № 203-К від 31.07.2017, ОСОБА_1 прийнята 01.08.2017 на посаду начальника відділу фінансово-економічної діяльності управління ФССУ у Сумській області.

01.04.2019, згідно з наказом № 39-К від 27.03.2019, ОСОБА_1 переведена на посаду начальника фінансово-економічного відділу управління ФССУ у Сумській області.

Дані відомості підтверджені копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 17-22 том 1).

16.01.2023 Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України було видано наказ № 9-ОД Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (а.с. 23 том 1).

16.01.2023 Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області Фонду соціального страхування України було видано наказ № 9-ОД Про попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду страхування України у Сумській області про наступне їх вивільнення (а. с. 24 том 1).

18.04.2023 головою комісії з реорганізації УВДФ у Сумській області Писарєвою Ю. прийнято наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділу УВДФСС України у Сумській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 22 том 1).

Позивач вважає, що наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області № 53-к від 11.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області є протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті (зокрема у разі ліквідації, реорганізації), допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Правові засади i гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної i творчої праці визначає Кодекс законів про працю України, відповідно до статті 40 якого трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у визначених випадках, зокрема, змін в організації виробництва i праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства a6o перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності a6o штату працівників (п. 1 ч. 1 цієї статті). Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої i третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Верховний Суд в постанові від 05.10.2020 у справі № 451/1028/18 зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва i праці, скорочення чисельності a6o штату працівників, чи додержано власником a6o уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу a6o що власник, a6o уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання a6o оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання a6o оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Пунктом 2 розд. VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції, що діє з 01.01.2023) (далі Закон N 1105) передбачено припинити Фонд соціального страхування України (далі ФСС України) та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши ix шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та ix відділень.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: - УВД ФСС в Сумській області припинено 26.04.2023 (номер запису 027014380, підстава - рішення щодо реорганізації), правонаступник - Пенсійний фонд України.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) a6o ліквідації.

У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї статті визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із ч. 3 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд a6o орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії a6o ліквідатора та встановлюють порядок i строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1442 Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі- Постанова № 1442), зокрема: утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі управління ВД ФСС України), установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення ix реорганізації зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинності Законом № 2620.

Наказом Голови комісії з реорганізації від 16.01.2023 № 9-ОД Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції ФСС України та управлінь виконавчої дирекції ФСС України в областях та м. Києві з 18.04.2023.

Суд також зазначає, що вимога позивача про поновлення ii на роботі, зокрема, на посаді в Управлінні ВД ФСС України у Сумській області, тобто в юридичній особі яку припинено, є неефективним способом захисту прав, оскільки не дозволить в подальшому позивачу реалізувати свої права (приступити та виконувати роботу, отримувати заробітну платню за виконану роботу тощо). Крім того, законодавчо визначений механізм щодо поновлення Пенсійним фондом Позивача на роботі в УВД ФСС України у Сумській області відсутній.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.01.2023 за № 124/39180) (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 12 Положення № 28-2 визначено, що управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до підпункту 6 пункт 10 Положення № 25-2 начальник Головного управління призначає на посади та звільняє з посад керівників самостійних структурних підрозділів головного управління Фонду, інших державних службовців та працівників головного управління Фонду, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо ix заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до підпункту 7 пункту 11 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Голова правління Пенсійного фонду України призначає на посади та звільняє з посад за погодженням з Міністром соціальної політики лише керівників та заступників керівників територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до законодавства про державну службу.

Таким чином, Пенсійний фонд України не є суб`єктом призначення державних службовців головних управлінь Фонду.

Суд також звертає увагу, що часткове правонаступництво, зокрема публічне правонаступництво, є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними i можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Суд наголосив, що такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Внаслідок передачі Пенсійному фонду України та його територіальним органам функцій Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та ix відділень з 01.01.2023 виникло публічне правонаступництво, тобто передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок припинення виконання першим суб`єктом покладеної на нього функції. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права i обов`язки.

При цьому, повне (універсальне) правонаступництво передбачає перехід до правонаступника ycix прав i обов`язків (у тому числі майнових) того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце, зокрема, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення). Підстави для повного (універсального) правонаступництва виникають з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, що реорганізується.

Суд встановив, що позивачка працювала на посаді начальника фінансово-економічного відділу УВД ФСС України у Сумській області.

Згідно пункту 1 Положення № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1105 правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У період до перетворення Пенсійного фонду в неприбуткову самоврядну організацію відповідно до пункту 12 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) Пенсійний фонд функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України.

Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках (п. 14 Положення № 280).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105 (у редакції з 01.01.2023) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Правові основи організації та діяльності Пенсійного фонду України визначаються, зокрема, Законом України № 1058, Положенням № 280.

Згідно із пунктом 12 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058 на працівників Пенсійного фонду та його територіальних органів, які здійснюють повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань i функцій Пенсійного фонду, поширюється дія Закону України "Про державну службу".

Відповідно до пункту 14 Положення № 280 гранична чисельність державних службовців та працівників Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивача на п. 17 ч. 1 ст. 61 Закону № 1058 щодо повноважень правління Пенсійного фонду України не ґрунтуються на законодавстві, оскільки зазначена норма не набрала чинності. Відповідно до абз. 6 п. 1 розд. XV Прикінцеві положення ст. 61 Закону №1058 набирає чинності після перетворення Пенсійного фонду України у неприбуткову самоврядну організацію.

Згідно з частиною четвертою статті 20 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» державні службовці апарату центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади в порядку, передбаченому законодавством про державну службу (якщо інше не передбачено законом).

Відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85 (зі змінами) гранична чисельність працівників апарату Пенсійного фонду України становить 302 працівника, у тому числі державних службовців - 302.

Отже, штат працівників апарату Пенсійного фонду України складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаються Законом України від 10.12.2015 № 889VIII "Про державну службу" (далі- Закон № 889).

Суд звертає увагу, що згідно з додатком 2 до постанови правління ФСС України від 18.11.2021 № 35 Про внесення змін до структури органів Фонду соціального страхування України та граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України гранична чисельність працівників ФСС України становила 4829 осіб. Посади працівників ФСС України на відміну від працівників Пенсійного фонду не належать до посад державної служби. На зазначених працівників поширюється законодавство про працю.

Обов`язок щодо застосування норм спеціального законодавства був неодноразово предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, Верховний Суд в постанові від 29.03.2023 у справі № 380/6745/21 зазначив, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулює Закон № 889. Цим Законом визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави i суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (ч. 3 ст. 5 Закону № 889).

Відповідно до частин першої та другої ст. 21 Закону № 889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях.

В силу положень пунктів 1 i 2 частини першої статті 41 Закону № 889 без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець: на іншу рівнозначну a6o нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби a6o суб`єкта призначення; на рівнозначну a6o нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення a6o керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та cy6єкта призначення a6o керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Поняття рівнозначна посада закріплено на законодавчому рівні та визначено у п. 6 ч. 1 ст.2 Закону № 889, згідно якого, це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ст. 51 цього Закону № 889 посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів i прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів i прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів i прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів i прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів i прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, ix заступників i прирівняні до них посади; до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів i прирівняні до них посади; до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів i прирівняні до них посади; до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів i прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Отже, саме Закон № 889 визначає поняття рівнозначної посади, як посади державної служби, що належать до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Натомість, КЗпП України такого поняття як рівнозначна посада не містить.

Розмежування сфер застосування принципів та норм публічного i приватного права є одним із ключових принципів, який реалізовано шляхом регламентування Законом про державну службу ycix питань вступу, проходження та припинення державної служби (зокрема, оформлення прийняття на службу та звільнення, надання відпусток, встановлення соціальних гарантій тощо).

Необхідність розрізнення у законі проходження державної служби та звичайної трудової діяльності зумовлена тим, що державні службовці, виконуючи завдання i функцій держави, мають особливий статус, забезпечують права та свободи громадян, захист публічного інтересу.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному державному органі.

За таких умов, переведення працівників ФСС України на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях суперечить Закону № 889.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному державному органі.

Суд зазначає, що вказана норма передбачає саме призначення на посаду державної служби, яке, у відповідності до абз. 2 ст. 7 Закону № 389 є строковим. Зазначена норма не врегульовує умови та порядок переведення працівників підприємств (установ, організацій), що ліквідуються (припиняються) на посади державної служби.

Відповідно до абз. 2 ст. 7 Закону № 389 після припинення чи скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців з дня його припинення чи скасування, на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, посади керівників комунальних підприємств, установ, організацій, на які особи призначені відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, оголошується конкурс. Граничний строк перебування особи на посаді, на яку її призначено відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, становить 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскаржуваний позивачкою наказ, винесений відповідачем, є на думку суду правомірним, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оскільки, основні позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому похідні вимоги є безпідставними, а саме: щодо поновлення позивачки на посаді, та стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Пенсійного фонду України третя особа - голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Писарєва Юлія Григорівна про скасування наказу та поновлення на посаді відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук