Справа № 160/1232/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 рокуСправа №160/1232/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить суд:
визнати неправомірною бездіяльність Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 27.01.2023;
зобов`язати Відповідача-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 27.01.2023.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/1232/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду задоволено заяву позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та поновлено строк звернення до суду; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
09.02.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії з урахуванням викладених у ньому підстав для відмови. Також відповідач-1 указує, що не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів для призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду, втручання до яких зі сторони суду є неприпустимим.
21.02.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пільговий стаж роботи позивача трактористом-машиністом не підтверджений у встановленому законом порядку, тому відсутній. Із позовних вимог позивача не вбачається, який саме період роботи стажу є спірним. Таким чином, оскільки позивач не просить зарахувати певні періоди роботи до страхового та пільгового стажу, то позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідач-2 вказує, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно визначати чи достатньо наявного у позивача стажу для призначення відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів. Отже, виходячи з обставин справи та наведених вимог законодавства, управлінням доведено правомірність дій, а тому, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Ухвалою суду від 17.01.2024 витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача. Витребувані судом документи надані відповідачем-1 разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) 27.01.2023 звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням від 02.02.2023 № 71, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні, з-поміж іншого, зазначено таке.

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернувся із заявою за № 234 від 27.01.2023 щодо призначення пенсії за віком згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).

Вік заявника: 55 років 2 місяці 26 днів.

Умови призначення пенсії за віком згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до п.20 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 за № 637 (далі Порядок №637):

у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Страховий стаж особи складає 32 роки 2 місяці 27 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не враховані періоди одержання допомоги по безробіттю з 06.12.2005 по 18.04.2006, з 12.02.2007 по 09.04.2007, з 01.01.2008 по 30.03.2008 згідно трудової книжки Укр. № 13125488 від 01.07.1987, оскільки по батькові заявника у рос.варіанті не збігається зданими за паспортом;

- до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста не зараховано періоди з 01.07.2006 по 31.12.2006, з 12.04.2007 по 19.12.2007, з 15.04.2008 по 01.12.2008, з 01.04.2010 по 01.11.2010, з 01.04.2011 по 01.12.2011, з 01.05.2012 по 30.09.2012, з 01.04.2013 по31.12.2013, з 24.04.2014 по 30.11.2014, з 01.04.2015 по 01.12.2016, з 06.04.2017 по 30.11.2017,з 06.04.2018 по 30.11.2018, з 02.04.2019 по 06.12.2022 згідно з довідкою від 23.01.2023 за №23/1 ФГ «ім. І. Кириленко», оскільки документ не відповідає вимогам п.20 Порядку №637: відсутній підпис керівника відділу кадрів або довідка про те, що зазначена посада не передбачена штатним розкладом, не зазначено місце роботи, підстава видачі довідки пільгового характеру неповна (відсутні відомості про нарахування заробітної плати та т.п), відсутнє посилання на діючий п.3 ч.2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV.

Також додатково необхідно надання відомостей на підставі статутних документів про відношення ФГ «ім. І. Кириленко» до сільськогосподарських підприємств, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.

Періоди роботи з 01.07.1984 по 31.10.1985, з 01.01.1988 по 06.03.2000 згідно з архівною довідкою від 25.10.2022 за № 40 можуть бути враховані до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років при Головному управлінні в Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 має право на пенсійну виплату у 63 роки, тобто з 02.11.2030. Право на призначення пенсії може бути переглянуто після надходження рішення Комісії і до оформления документів по ФГ «ім. І. Кириленко».

У призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України № № 1058-ІV від 09.07.2003 вирішено відмовити у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в якості тракториста-машиніста.

Позивач не погоджується із зазначеним вище рішенням органів пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому й звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правом пільгового пенсійного забезпечення користуються трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

В силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.

Так, трудова книжка колгоспника (позивача) НОМЕР_1 містить, зокрема, такі записи (мовою трудової книжки):

06.12.2005 Павлоградский центр занятости, начата выплата пособия по безработице согласно п.1, 3, 4 ст.22 Закона Украины «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Пр. № 051206 06.12.2005);

18.04.2006 Прекращена выплата пособия по безработице согласно ст. 31 Закона Украины «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Пр.нт060428 28.04.06);

12.02.2007 Павлоградский центр занятости, начата выплата пособия по безработице согласно п.1, 3, 4 ст.22, п. 1, 4 ст.23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Пр. № нто 70212 12.02.2007);

09.04.2007 Прекращена выплата пособия по безработице согласно пп.1 п.1 ст. 31 Закона Украины «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Пр.нт070411 11.04.2007);

01.01.2008 Павлоградский центр занятости, розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1, 3, 4 ст.22 Закона Украины «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Н. № 700102 02.01.2008);

30.03.2008 Припинено допомогу по безробіттю відповідно до пп.5 п.5 ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Нак. 080401 01.04.2008).

Отже, позивач у періоди 06.12.2005 по 18.04.2006, з 12.02.2007 по 09.04.2007, з 01.01.2008 по 30.03.2008 перебував на обліку в центрі зайнятості.

Проте, в оскаржуваному рішенні вказано, що до страхового стажу не враховані періоди одержання допомоги по безробіттю з 06.12.2005 по 18.04.2006, з 12.02.2007 по 09.04.2007, з 01.01.2008 по 30.03.2008 згідно трудової книжки Укр. № 13125488 від 01.07.1987, оскільки по батькові заявника у рос.варіанті не збігається з даними за паспортом.

Суд зазначає, що у паспорті, Серія НОМЕР_2 , копія якого надана до матеріалів справи, прізвище, ім`я та по батькові позивача вказано (українською мовою) ОСОБА_1 .

На титульному аркуші трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 вказано прізвище, ім`я та по батькові позивача (російською мовою) ОСОБА_2 .

Поряд з цим, у цій же самій трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 (сторінка 41) вказано прізвище, ім`я та по батькові позивача (українською мовою) ОСОБА_1 .

Отже, в порушення, п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), органи пенсійного фонду не вжили відповідних заходів, направлених на всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Таким чином, періоди перебування позивача на обліку в центрі зайнятості з 06.12.2005 по 18.04.2006, з 12.02.2007 по 09.04.2007, з 01.01.2008 по 30.03.2008 мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Окрім вказаних вище періодів, трудова книжка колгоспника НОМЕР_3 містить такі відомості:

Фермер.хозяйство им. И. Кириленко

01.07.2006 принят на должность тракториста-машиниста (приказ №7 от 01.07.2006);

01.02.2007 уволен по согласию сторон согласно пун.1 ст.36 КЗоТа Украины (приказ № 9 от 01.02.2007);

12.04.2007 принят на должность тракториста-машиниста (пр.№11 от 12.04.2007);

19.12.2007 уволен по согласию сторон согласно п.1 ст.36 КЗоТа Украины (пр.№ 12 от 19.12.2007);

15.04.2008 принят на должность тракториста-машиниста (приказ №1 от 15.04.2008);

01.12.2008 уволен по согласию сторон согласно п.1 ст.36 КЗоТа Украины (пр.№ 5 от 01.12.2008);

01.04.2010 принят на должность тракториста-комбайнера в ф/х им. И. Кириленко (пр. №1 от 01.04.2010);

01.11.2010 уволен по согласию сторон согласно п.1 ст.36 КЗоТа Украины (пр.№ 3 от 01.11.2010);

з 01.04.2011 принят на должность комбайнера- тракториста (пр. №2 от 01.04.2011);

01.12.2011 уволен по согласию сторон согласно п.1 ст.36 КЗоТа Украины (пр.№ 5 от 01.12.2011);

Фермерське господарство «ім. І. Кириленко»

01.05.2012 прийнят на посаду тракториста-машиніста (наказ № 1-к від 30.04.2012);

30.09.2012 звільнен за згодою сторін, згідно ст.36 п.1 КЗпП України (наказ №3-к від 30.09.2012).

01.04.2013 прийнят на посаду тракториста-машиниста (наказ № 1-к від 01.04.2013);

31.12.2013 звільнений за згодою сторін згідно ст. 36 п.1 КЗпП України (наказ № 4-к від 31.12.2013);

24.04.2014 прийнят на посаду тракториста-машиніста (наказ № 1-к від 24.04.2014);

30.11.2014 звільнений за згодою сторін згідно ст. 36 п.1 КЗпП України (наказ № 4-к від 30.11.2014);

01.04.2015 принят на посаду тракториста-машиніста (наказ № 1-к від 01.04.2015);

01.12.2016 звільнений у зв`язку з закінченням строку згідно ст.36 п.2 КЗпП України (наказ № 5-к від 01.12.2016);

06.04.2017 прийнят на посаду тракториста-машиніста (наказ № 3 від 05.04.2017);

30.11.2017 звільнений у зв`язку з закінченням строку згідно ст.36 п.2 КЗпП України (наказ № 6 від 30.11.2017);

06.04.2018 прийнят на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва (наказ № 3 від 05.04.2018);

30.11.2018 звільнений у зв`язку з закінченням строку згідно ст.36 п.2 КЗпП України (наказ № 11 від 30.11.2018);

02.04.2019 прийнят на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва (наказ № 3 від 01.04.2019);

06.12.2022 звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 1 від 06.12.2022).

Згідно з довідкою від 23.01.2023 №23/1 ФГ «ім. І. Кириленко» позивач працював:

з 01.07.2006 по 31.12.2006; з 12.04.2007 по 19.12.2007; з 15.04.2008 по 01.12.2008; з 01.04.2010 по 01.11.2010; з 01.04.2011 по 01.12.2011; з 01.05.2012 по 30.09.2012; з 01.04.2013 по 31.12.2013; з 24.04.2014 по 30.11.2014; з 01.04.2015 по 01.12.2016; з 06.04.2017 по 30.11.2017; з 06.04.2018 по 30.11.2018; з 02.04.2019 по 06.12.2022 - трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як зазначено у рішенні від 02.02.2023 № 71 відповідачем-2 не зараховані періоди роботи позивача з 01.07.2006 по 31.12.2006, з 12.04.2007 по 19.12.2007, з 15.04.2008 по 01.12.2008, з 01.04.2010 по 01.11.2010, з 01.04.2011 по 01.12.2011, з 01.05.2012 по 30.09.2012, з 01.04.2013 по31.12.2013, з 24.04.2014 по 30.11.2014, з 01.04.2015 по 01.12.2016, з 06.04.2017 по 30.11.2017, з 06.04.2018 по 30.11.2018, з 02.04.2019 по 06.12.2022, оскільки довідка від 23.01.2023 за №23/1 ФГ «ім. І. Кириленка» не відповідає вимогам п.20 Порядку №637: відсутній підпис керівника відділу кадрів або довідка про те, що зазначена посада непередбачена штатним розкладом, не зазначено місце роботи, підстава видачі довідки пільгового характеру неповна (відсутні відомості про нарахування заробітної плати та т.п), відсутнє посилання на діючий п.3 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-ІV; не надані відомості на підставі статутних документів про відношення ФГ ім. І. Кириленка до сільськогосподарських підприємств, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.

Проте, суд зазначає, що довідка кореспондується з даними, що є в трудовій книжці позивача, та містить уточнюючі відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані довідки.

Відповідно до п.23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Зазначена вище довідка містить підписи посадових осіб (голови та бухгалтера фермерського господарства) та печатку цього підприємства. До того ж, довідка є чинною, доказів її недійсності не надано.

Крім цього, у довідці є посилання на п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з яким на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, яка повністю відповідає нормі п.3 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-ІV.

До того ж, за визначенням, яке міститься у Законі України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами органів пенсійного фонду, на підставі яких не були зараховані вказані вище періоди роботи позивача у ФГ ім. І.Кириленко.

Таким чином, періоди роботи позивача у вказаному фермерському господарстві з 01.07.2006 по 31.12.2006; з 12.04.2007 по 19.12.2007; з 15.04.2008 по 01.12.2008; з 01.04.2010 по 01.11.2010; з 01.04.2011 по 01.12.2011; з 01.05.2012 по 30.09.2012; з 01.04.2013 по 31.12.2013; з 24.04.2014 по 30.11.2014; з 01.04.2015 по 01.12.2016; з 06.04.2017 по 30.11.2017; з 06.04.2018 по 30.11.2018; з 02.04.2019 по 06.12.2022 мають бути зараховані до пільгового стажу роботи позивача відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Згідно з записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 :

01.07.1984 принят в члены к-за им. Суворова в тр. бр. №1 трактористом;

01.11.1985-03.11.1987 служба в Армии (В/билет НУ № 9338123);

01.01.1988 принят в к-з им. Суворова в тр. бриг. № 1 трактористом (реш.правл. колхоза);

06.03.2000 - уволен из Колхоза им. Суворова в связи с реформированием хозяйства ст.40 п.1 с выдачей земельного и имущественного пая (пр. № 4 от 06.03.2000 общ. Собр. К-ков).

Отже, в період з 01.07.1984 по 31.10.1985 (включно) і з 01.01.1988 по 06.03.2000 позивач працював трактористом в Колгоспі ім. Суворова.

Як зазначено у рішенні від 02.02.2023 № 71, періоди роботи позивача з 01.07.1984 по 31.10.1985, з 01.01.1988 по 06.03.2000 згідно з архівною довідкою від 25.10.2022 за № 40 можуть бути враховані до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років при Головному управлінні в Дніпропетровській області.

Вказана архівна довідка від 25.10.2022 №40 Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області була надана до матеріалів справи.

У довідці вказано, що згідно з записами в книгах нарахування трудоднів та заробітної плати Колгоспу Суворова Павлоградського району Дніпропетровської області ведеться нарахування трудоднів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

1984 рік встановлені в/дні 121, вироблені в/дні 115;

1985 рік встановлені в/дні 191, вироблені в/дні 212;

1986 рік встановлені в/дні 39, вироблені в/дні 42;

1988 рік встановлені в/дні 280, вироблені в/дні 288;

1989 рік встановлені в/дні 280, вироблені в/дні 315;

1990 рік встановлені в/дні 280, вироблені в/дні 336;

1991 рік встановлені в/дні 280, вироблені в/дні 327;

1992 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 332;

1993 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 308;

1994 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 307;

1995 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 288;

1996 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 286;

1997 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 332;

1998 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 332;

1999 рік встановлені в/дні 260, вироблені в/дні 320;

2000 рік встановлені в/дні 39, вироблені в/дні 24.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 02.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (в редакції від 15.08.1990), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства суд зазначає, що періоди роботи позивача трактористом в Колгоспі ім. Суворова підтверджуються його трудовою книжкою колгоспника та довідкою від 25.10.2022 №40, в якій вказана уточнююча інформація щодо участі позивача в громадському господарстві. При цьому, у 1985, 1986 роках та з 1988 по 1999 роки позивач виконував встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, а стаж роботи у колгоспі у 1984 році та 2000 році має бути обчислений з урахуванням фактичної тривалості роботи позивача.

З огляду на викладене, суд зазначає, що періоди роботи позивача трактористом у Колгоспі ім. Суворова з 01.07.1984 по 31.10.1985 (включно) і з 01.01.1988 по 06.03.2000 підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача відповідно п.3 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-ІV, з урахуванням наведених вище висновків суду.

Щодо доводів органів пенсійного фонду, викладених в оскаржуваному рішенні про те, що періоди роботи з 01.07.1984 по 31.10.1985, з 01.01.1988 по 06.03.2000 згідно з архівною довідкою від 25.10.2022 № 40 можуть бути враховані до пільгового стажу роботи позивача за професією тракториста-машиніста після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років при Головному управлінні в Дніпропетровській області, суд зазначає таке.

Процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території) визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (Далі Порядок №18-1).

Пунктом 3 Порядку №18-1 передбачено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (п.4 Порядку №18-1).

Таким чином, дійсно обов`язок щодо перевірки підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, у тому числі, у разі ліквідації підприємства, покладено на органи пенсійного фонду. Проте, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що органами пенсійного фонду вживались відповідні заходи.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на все викладене вище, суд зазначає, що рішення органів пенсійного фонду прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, відповідно, це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Отже, органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд зазначає про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 27.01.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

З огляду на викладені норми, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача на пенсійні виплати були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судового збору у розмірі 807,47 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.02.2023 № 71 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 27.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 807 (вісімсот сім ) грн 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ).

Суддя Н.В. Кучугурна