Справа № 160/4888/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 рокуСправа №160/4888/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
22.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.02.1995 по 27.05.1996;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу його роботи за Списком № 1 період роботи з 29.05.1996 по 31.12.2023;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи із дати звернення, а саме з 12.01.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалось.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 12.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Позивач оскаржує зазначене вище рішення як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та його конституційних прав, що й стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
У відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058- ІV).
Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, є трудова книжка.
Положеннями пункту 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників та у такій довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.
Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Однак, неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.
Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 30.06.1992, копія якої міститься у матеріалах справи, наявні наступні записи щодо спірних періодів роботи позивача, а саме:
- 09.02.1995 прийнятий до Відкритого акціонерного товариства «Металургремонт» монтажником обладнання металургійних заводів 4 розряду, постійно зайнятим на ремонті металургійного устаткування, згідно наказу №5 від 08.02.1995 (запис №8);
- 27.05.1996 звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України згідно наказу №41-к від 27.05.1996 (запис №11).
Таким чином, викладені в оспорюваному рішенні від про відмову у призначенні пенсії посилання відповідача на те, що відсутній код організації на печатці, якою завірено зазначені вище записи трудової книжки за встановлених у цій справі обставин не дають підстав для відмови у зарахуванні до стажу роботи відповідного періоду, оскільки останні підтверджено даними трудової книжки.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 09.02.1995 по 27.05.1996, у зв`язку з чим, вказані періоди роботи позивача належить зарахувати до страхового стажу останнього.
Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи згідно довідки №В-21/2-08/642 від 28.12.2023 з причин необхідності долучення рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 30.06.1992, копія якої міститься у матеріалах справи, наявні наступні записи:
- 29.05.1996 прийнятий до Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е.Дзержинського в агломераційний цех слюсарем-ремонтником з ремонту газового обладнання теплового господарства, ексгаустерів, окомкувачів 4 розряду згідно розпорядження про прийом №545 від 14.05.1996 (запис №12);
- 01.10.1997 переведений там само слюсарем-ремонтником 5 розряду кранового господарства згідно розпорядження по цеху №315 від 01.10.1997 (запис №14);
- робоче місце атестовано згідно постанови від 29.02.2006 (запис №15);
- 20.10.2008 переведений там само ділянка кранового устаткування слюсарем-ремонтником 6 розряду згідно розпорядження по цеху №1979 від 20.10.2008 (запис №16);
- 23.11.2009 у зв`язку з приведенням найменувань професій у відповідність зі штатним розписом переведений там само кранове устаткування слюсарем-ремонтником 6 розряду згідно розпорядження по цеху №1754 від 23.11.2009 (запис №17);
- робоче місце атестовано за списком №1 розділ ІІ позиція 2а-3б, затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 №36, згідно постанови №657 від 26.12.2012 (запис №19);
- 16.09.203 у зв`язку з удосконаленням структури управління комбінатом переведений там само в ремонтно-сервісний цех ремонту металургійного устаткування ділянка технічного обслуговування та ремонту механічного агломераційного виробництва слюсарем-ремонтником 6 розряду, згідно наказу по цеху №1000 від 20.08.2013, розпорядження про переведення №3045 від 30.08.2013 (запис №20);
- робоче місце атестовано за списком №1 розділ ІІ позиція 2а-3б, затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 №36, згідно постанови №87 від 28.02.2014 (запис №21);
- робоче місце атестовано за списком №1 розділ ІІ «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин» підрозділ 2 «Загальні професії» працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, згідно постанови №27 від 26.12.2017 (запис №23);
- 01.09.2020 у зв`язку з внесенням змін до штатних розписів переведений в агломераційний цех №2 дільниця технічного обслуговування та ремонту механоустаткування слюсарем-ремонтником 6 розряду згідно наказу по комбінату №629 від 06.08.2020, розпорядження про переведення №1930 від 01.09.2020 (запис №24);
- робоче місце атестовано за списком №1 розділ ІІ «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин» підрозділ 2 «Загальні професії» працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, згідно постанови №19 від 31.08.2020 (запис №25);
- 02.08.2021 звільнений у зв`язку з переведенням за п. 5 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №840 від 02.08.2021 (запис №26);
- 03.08.2021 прийнятий до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» в агломераційний цех №2 служба інжинірингу дільниця технічного обслуговування та ремонту механоустаткування слюсарем-ремонтником 6 розряду за переведенням з ПАТ «ДМК», згідно наказу №221к від 02.08.2021 (запис №27);
- робоче місце атестоване за списком №1 розділ ІІ підрозділ 2 згідно постанови №1-МВ від 03.08.2021 (запис №28);
- робоче місце атестоване за списком №1 розділ ІІ підрозділ 2 «Загальні професії», згідно постанови №20 від 26.12.2022 (запис №30).
Разом з тим, зазначені вище періоди роботи позивача підтверджено архівною довідкою від 28.12.2023 №В-21/2-08/642, виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, копія якої міститься у матеріалах справи та була надана позивачем разом із документами на призначення пенсії.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі Порядок №18-1), визначено процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, у тому числі, для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.
Відповідно до п.п. 3, 6 Порядку №18-1, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.
Згідно обставин справи, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, до якої долучив, у тому числі, архівну довідку від 28.12.2023 №В-21/2-08/642 та документи на підтвердження проведення атестації робочих місць, трудову книжку та інші довідки, накази та постанови.
Суд, з огляду на позовні вимоги, зауважує, що спірним в даній справі є зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача за Списком № 1 періоду роботи з 29.05.1996 по 31.12.2023 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з наявністю необхідного пільгового стажу.
Як вже було встановлено судом, робота позивача у спірний період підтверджена записами трудової книжки.
Разом з тим, трудова книжка у вказані періоди містить також записи щодо проведених атестацій робочих місць.
Таким чином, судом встановлено, що записами трудової книжки позивача підтверджується робота останнього у спірний період на посаді, атестованою за умовами праці за Списком №1.
Також, надані позивачем архівна довідка від 28.12.2023 №В-21/2-08/642 та документи на підтвердження проведення атестації робочих місць, трудова книжка та інші довідки, накази та постанови підтверджують факт роботи позивача у спірний період на підприємстві (з урахуванням зазначення посад, наказів про прийняття, переведення, звільнення), містять відомості щодо характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту, найменування списків, їх номери, до яких включається цей період роботи для підтвердження спеціального стажу роботи, а тому, може вважатись уточнюючою довідкою в розумінні вимог Порядку №637.
Разом з тим, з урахуванням змісту спірного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вказаний період до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано, у зв`язку з відсутністю рішення комісії щодо підтвердження стажу роботи з урахуванням ліквідації підприємства.
Суд вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з 01.02.2022 знаходиться в стані припинення, проте, не є ліквідованим, а тому, підстави для вирішення питання щодо віднесення стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового виключно на підставі рішення Комісії територіального пенсійного органу відсутні.
Відтак, з матеріалів справи вбачається, що з огляду на те, що підприємство не ліквідовано документи на розгляд Комісії для підтвердження стажу не направлялись.
Таким чином, суд наголошує на суперечливості доводів Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, наведених у спірному рішенні, що свідчить про непослідовність та неузгодженість дій пенсійного органу.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що стаж позивача у період роботи з 29.05.1996 по 31.12.2023 належить до пільгового стажу за Списком №1.
Таким чином, у зв`язку з тим, що права позивача порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким невірно здійснено розрахунок стажу позивача та прийнято протиправне рішення про відмови у призначенні позивачу пенсії, спірні періоди підлягають зарахуванню Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
З огляду на викладене, позовні вимоги, заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині зобов?язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 12.01.2024, суд зазначає таке.
Пенсійний орган, виконуючи зазначене рішення суду, повинен буде здійснити розрахунок пільгового та страхового стажу позивача.
Суд звертає увагу, що у рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо здійснення розрахунку пільгового стажу позивача, а також вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 віднесено до дискреційних повноважень пенсійного органу, відтак, суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження пенсійного органу та зобов`язувати його призначати пенсію, у зв`язку з чим, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Водночас, суд у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 12.01.2024, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні, оскільки це є необхідним для повного захисту прав та законних інтересів позивача.
Суд зобов`язує повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки заява позивача від 12.01.2024 та відповідні документи розглядались саме цим органом Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, за результатами чого, останнім було прийнято рішення, яким порушено права позивача.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у львівській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.02.1995 по 27.05.1996.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 29.05.1996 по 31.12.2023.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12.01.2024, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.04.2024.

Суддя О.В. Царікова