Справа № 520/10206/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р. № 520/10206/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта позивача - колишнього бойового медика взводу 1 механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 від 01.02.2024 про переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього бойового медика взводу 1 механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 , на посаду старшого бойового медика відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт молодшого сержанта колишнього бойового медика взводу 1 механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 01.02.2024 про переведення на посаду старшого бойового медика відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби, з урахуванням висновків суду щодо наявності підстави переведення позивача, викладених в судовому рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду його рапорту від 01.02.2024 про переведення його на посаду старшого бойового медика відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22.04.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Запропоновано третій особі подати до суду письмові пояснення та документи, додані до них, протягом п`яти календарних днів з моменту отримання копії позовної заяви та вказаної ухвали, а також докази направлення вказаних пояснень з доданими документами сторонам. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 рішення, що було прийнято за рапортом ОСОБА_1 та документи, що були враховані при прийнятті такого рішення, або пояснення щодо підстав неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 .

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана на адресу відповідача та отримана відповідачем 10.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача. Зазначив, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.01.2023 № 4 солдата військової служби, призваного під час мобілізації, ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини, призначено на посаду бойового медика взводу 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини. 01.02.2024 до стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 та прийнятий до розгляду, по результатам якого командиром військової частини згідно «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» прийнято рішення про переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 згідно наданого до рапорту рекомендаційного листа №466 від 26.01.2024. 10.02.2024 був складаний план переміщення осіб рядового та сержантського складу номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». План переміщення поданий до військової частини НОМЕР_2 14.02.2024 за вих.76/980. Відповідач вважає, що ним було розглянуто рапорт позивача належним чином, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_3 на посаді бойового медика взводу 1 механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_3 .

За результатами проходження ВЛК визначено, що позивач обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах). (а.с. 21)

Враховуючи висновки ВЛК, викладені у довідці від 13.02.2024 за № 1360/1 позивач подав відповідачу рапорт від 01.02.2024 про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, його рапорт не був розглянутий.

Також, представник позивача скерував до командира Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит № 13/3-5 від 13.03.2024, в якому просив повідомити інформацію щодо розгляду рапорту позивача про переведення.

Однак, як зазначив позивач у позовній заяві, відповіді на адвокатський запит його представника також отримано не було та рішення за його рапортом не прийнято.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду його рапорта від 01.02.2024 про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (стаття 31 Статуту).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут збройних сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (стаття 111 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Отже, переміщення по службі оформлюється письмовим наказом по особовому складу на підставі відповідних документів, право на видання якого має командир військової частини.

Згідно з пунктом 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку. Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання (п. 113 Положення).

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.5 Інструкції для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються, зокрема, 1) Подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) про переміщення.

Пунктом 4.15 Інструкції передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Пункт 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання; 3) на нижчі посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, зі службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) є прямим начальником усього особового складу полку.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 за №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. Рапорт має бути зареєстрований в службі діловодства військової частини.

Згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Відтак командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по суті порушених питань.

За матеріалами справи позивач подав рапорт про переведення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " згідно рекомендаційного листа № 466 від 26.01.2024

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що рапорт позивача від 01.02.2024 був прийнятий до розгляду та за результатами його розгляду командиром військової частини згідно «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» прийнято рішення про переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 згідно наданого до рапорту рекомендаційного листа № 466 від 26.01.2024, у зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби.

10.02.2024 був складений план переміщення осіб рядового та сержантського складу номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». План переміщення поданий до військової частини НОМЕР_2 14.02.2024 за вих. 76/980.

Разом з тим, судом встановлено, що фактично рапорт позивача про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Військовою частиною НОМЕР_1 по суті розглянутий не був, оцінку обставинам можливого погіршення стану здоров`я позивача надано не було, оскільки обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту відповідачем прийнято не було, як і не прийнято відповідного наказу по особову складу про переміщення та затвердження плану переміщення.

Жодних доказів на спростування зазначеного відповідач під час розгляду справи до суду не надав.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 01.02.2024 за результатами розгляду рапорту повивача командиром військової частини згідно «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» прийнято рішення про переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 згідно наданого до рапорту рекомендаційного листа № 466 від 26.01.2024. Однак, матеріали справи такого рішення не містять.

Ухвалою судді від 22.04.2024 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 , зокрема, рішення, що було прийнято за рапортом ОСОБА_1 .

Однак, відповідного рішення відповідач до матеріалів справи не надав.

Вказане свідчить, що Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 01.02.2024 про переведення чи відмову у переведенні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", враховуючи стан здоров`я позивача, з прийняттям відповідного письмового наказу по особовому складу.

За змістом частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що у спірних правовідносинах суд не наділений повноваженнями щодо оцінки наявності чи відсутності підстав для переведення позивача за станом здоров`я без вчинення таких дій зі сторони належного суб`єкта - Військової частини НОМЕР_1 , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 01.02.2024 про переміщення за станом здоров`я та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про переведення за станом здоров`я від 01.02.2024 з прийняттям мотивованого рішення. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 01.02.2024 про переведення за станом здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.02.2024 про переведення за станом здоров`я та прийняти рішення по суті.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН