Справа № 640/17904/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року № 640/17904/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі по тексту також позивач, ТОВ «Київські енергетичні послуги», ідентифікаційний код: 41916045; адреса: 04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 31) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту також відповідач, НКРЕКП, ідентифікаційний код: 39369133, адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19) в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо неприйняття відповідних змін до постанов НКРЕКП від 05.10.2018 №1176 «Про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг» та №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги» протиправною;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 2900100,00 грн в рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданих відповідачем.

Позов обґрунтований тим, що затверджені відповідачем Методика розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг та Порядок формування цін на універсальні послуги, з урахуванням внесених змін, не передбачають механізмів щодо компенсації витрат постачальників універсальних послуг, яким є позивач, пов`язаних із платою за небаланси, що виникають як різниця між замовленим погодинним обсягом купівлі електроенергії та фактичним погодинним обсягом спожитим споживачами. Позивач уважає, що внаслідок бездіяльності НКРЕКП, що полягає у неприйнятті змін до Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг та Порядку формування цін на універсальні послуги, які б передбачали покриття витрат, пов`язаних із платою за небаланси, понесені Товариством у результаті господарської діяльності збитки підлягають відшкодуванню згідно з частиною першої статті 23 Закону України від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі також - Закон № 1540-VIII).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Цією ухвалою позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи та призначено підготовче засідання.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, НКРЕКП зазначила, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у межах компетенції відповідно до Законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» виконує в повному обсязі свої повноваження у частині затвердження нормативно-правових актів на ринку електричної енергії.

При цьому, як наголошено відповідачем, прийнята Методика розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг та Порядок формування цін на універсальні послуги не оскаржувались позивачем, а зобов`язання відповідача вносити зміни до останніх жодним законодавчим актом не передбачено.

У відповіді на відзив, поданий позивачем до суду, зазначено сама по собі наявність нормативно-правових актів, а саме постанов Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 №1176 «Про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг» та №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги», які фактично не забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат, обґрунтованої прибутковості, не може свідчити про виконання відповідачем покладених на нього законом обов`язків щодо здійснення регулювання порядку (методики) формування цін, тарифів, таким чином, щоб вони забезпечували зокрема покриття економічно обґрунтованих витрат постачальників. Також позивач зазначив про те, що якщо відповідач має лише один законний спосіб дії, як то забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат, то саме ці дії мають бути здійсненні та застосування у даному випадку терміну «дискреційні функції» є підміною понять.

Крім того позивач зазначив про те, що відповідно до статей 170, 1166, 1173 Цивільного кодексу України між ним та Державою в особі відповідача виникли деліктні правовідносини, що полягають у бездіяльності відповідача з прийняття рішення для відшкодування на користь позивача збитків на врегулювання небалансів (різниця між вартістю купівлі-продажу електричної енергії на Балансуючому ринку за цінами Ринку на добу наперед та цінами Балансуючого ринку), що виникли від постачання електричної енергії малим непобутовим споживачам, а отже у позивача виникло право на відшкодування завданих збитків.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачем зазначено, що враховуючи численні звернення постачальників універсальних послуг стосовно необхідності врахування в ціні на універсальні послуги складової для компенсації витрат постачальників універсальних послуг у зв`язку з небалансами електричної енергії, що виникають при постачанні електричної енергії малим непобутовим споживачам розроблено та 09.09.2020 на засіданні Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у формі відкритого слухання схвалено проект постанови «Про внесення змін до Порядку формування цін на універсальні послуги», якою передбачено врахування при визначені ціни купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії додаткових витрат на оплату небалансів, що виникають у постачальників універсальних послуг при купівлі електричної енергії для потреб малих непобутових споживачів. Зазначений проект постанови 09.09.2020 оприлюднено на офіційній сторінці Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в мережі Інтернет за адресою: www.nerc.gov.ua з метою одержання зауважень і пропозицій.

Крім того відповідач зазначив про те, що з метою удосконалення механізму формування цін на електричну енергію для малих непобутових споживачів, зокрема врахування в структурі ціни на універсальну послугу більш актуальних даних, розроблено та 07.10.2020 на засіданні Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що проводилось у формі відкритого слухання схвалено проект постанови «Про затвердження Змін до Порядку формування цін на універсальні послуги», якою передбачено зміну розрахункового періоду з кварталу на календарний місяць. Зазначений проект постанови 08.10.2020 оприлюднено на офіційній сторінці НКРЕКП в мережі Інтернет за адресою: www.nerc.gov.ua з метою одержання зауважень і пропозицій.

Водночас відповідач вказав на те, що відповідно до Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, затвердженої постановою НКРЕКП Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 № 1176, у структурах тарифів на послуги постачальника універсальних послуг передбачено статті «Витрати на забезпечення обігового капіталу» та «Прибуток» кошти за якими постачальники універсальних послуг можуть спрямовувати, зокрема, на покриття небалансів, у випадку коли постачальник не мав змоги закупити електричну енергію дешевше ніж на ринку «на добу наперед».

У додаткових поясненнях позивачем наголошено на тому, що ним повністю обґрунтовано кожну складову з порядку доказування факту наявності збитків, а саме: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду.

Відповідачем у додаткових поясненнях наголошено на тому, що позивач, оскаржуючи бездіяльність щодо невнесення відповідачем відповідних змін до постанов №№ 1176 та 1177, їх не оскаржував. Водночас, на сьогодні НКРЕКП розроблені зміни до Порядку №1177, які передбачають врахування купівлі постачальниками універсальних послуг частини обсягів на балансуючому ринку у зв`язку з постачанням електричної енергії споживачам при розрахунку ціни на універсальну послугу. Повторно надано пояснення, викладені у запереченнях на відповідь на відзив та наголосив, що позивачем не зазначено, яким чином визнання протиправною бездіяльності відповідача призведе до поновлення його прав.

Щодо відшкодування збитків, на думку відповідача, відсутній факт їх наявності та розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками.

У судовому засіданні 19.04.2021 судом продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали даної справи до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її подальший розгляд по суті у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ТОВ «Київській енергетичні послуги» у відповідності до ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 429, згідно Статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за основним видом економічної діяльності займається торгівлею електроенергією (код 35.14), та відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення», статті 63 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) здійснює постачання електричної енергії, як постачальник універсальних послуг на території України.

ТОВ «Київські енергетичні послуги» купує електричну енергію на ринку двосторонніх договорів, у тому числі у Товариства з обмеженою відповідальністю «Д. ТРЕЙДІНГ» (код 42751799) за договором від 26.06.2019 року № 2-1-2019/338.

За результатами березня-червня 2020 року додаткові витрати ТОВ «Київські енергетичні послуги» на врегулювання небалансів (різниці між вартістю купівлі-продажу електричної енергії на Балансуючому ринку за цінами Ринку на добу наперед та цінами Балансуючого ринку) склали 2 900 110,00 грн.

Згідно викладених позивачем пояснень, Постанова № 1177 не передбачала механізмів щодо компенсації витрат, пов`язаних із платою за небаланси і така ситуація призводила до значних збитків від діяльності з постачання універсальних послуг побутовим та малим не побутовим споживачам та була причиною зниження платоспроможності постачальників універсальних послуг, а також обмежувала ліквідність постачальника універсальних послуг на ринку електричної енергії.

Разом з тим, 24.02.2020 після відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про внесення змін до Порядку формування цін на універсальні послуги», затвердженого протоколом №25-п, представники НКРЕКП погодилися повернутися до питання включення вартості електричної енергії на балансуючому ринку до закупівельної ціни електричної енергії після внесення змін до Правил ринку, яке відбулося 28.02.2020, однак питання покриття економічно обґрунтованих витрат постачальників універсальних послуг, у порушення пункту 15 частини другої статті 3 Закону України «Про ринок електричної енергії» так і не було вирішеним, що призвело до додаткових витрат ТОВ «Київські енергетичні послуги», як постачальника універсальної послуги, у розмірі 2900110,00 грн, за період діяльності із постачання універсальних послуг з 28.02.2020 до часу подання позовної заяви.

Не погоджуючись з правомірністю бездіяльності відповідача щодо неприйняття відповідних змін до постанов НКРЕКП від 05.10.2018 №1176 «Про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг» та №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги», позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 2019-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 зазначеного Закону, ринок електричної енергії функціонує на конкурентних засадах, крім діяльності суб`єктів природних монополій, з обмеженнями, встановленими цим Законом.

Функціонування ринку електричної енергії здійснюється, зокрема, на принципах: недискримінаційної участі в ринку електричної енергії, незалежного державного регулювання, недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати, відповідальності учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів і нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку.

За змістом частини першої статті 62 Закону № 2019-VIII з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Як обумовлено частиною другою цієї статті, до спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема:

1) забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;

2) виконання функцій постачальника універсальних послуг;

3) виконання функцій постачальника «останньої надії»;

4) надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей;

5) підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії.

Умови виконання спеціальних обов`язків мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання таких обов`язків (частина сьома статті 62 Закону № 2019-VIII).

Пунктом 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII установлено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії упродовж двох років (у редакції від 21 липня 2020 року - трьох років) з 01 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання.

У частині першій статті 1 Закону № 2019-VIII закріплено, що постачальник універсальної послуги - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги (пункт 67), а універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (пункт 93).

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 63 Закону № 2019-VIII універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що формуються ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник універсальних послуг здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником універсальних послуг при формуванні цін на універсальні послуги, затверджується Регулятором.

Ціна (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг визначається за результатами проведення конкурсу з визначення постачальника універсальних послуг.

Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2019-VIII державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, з-поміж іншого, затвердження методики (порядку) формування цін на універсальні послуги та методики розрахунку ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг (пункт 6 частини третьої статті 6 Закону № 2019-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1540-VIII НКРЕКП (далі - Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 2 вказаного Закону встановлено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, трейдерської діяльності.

Частинами першою та другою статті 3 Закону № 1540-VIII визначено, що Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; державного контролю та застосування заходів впливу; використання інших засобів, передбачених законом.

Пунктом 3 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема: порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом.

Згідно з частиною четвертою цієї статті порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону №1540-VIII збитки, завдані суб`єкту господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, внаслідок прийняття Регулятором неправомірного рішення, дій чи бездіяльності Регулятора, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Як зазначалося вище, ТОВ «Київські енергетичні послуги» на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачам відповідно до постанови НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429 та відповідно до пункту 13 «Прикінцеві та перехідні положення» та статті 63 Закону № 2019-VIII здійснює постачання електричної енергії, як постачальник універсальних послуг.

05 жовтня 2018 року Комісією прийнято Постанови № 1176 та №1177 про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг і Порядку формування цін на універсальні послуги відповідно.

З початком дії ринку електричної енергії, яке відбулося 01.07.2019 року, набули чинності Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 307 (у редакції постанови НКРЕКП від 24.06.2019 № 1168), які визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в ОЕС України.

Постановою НКРЕКП від 28.02.2020 № 516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» до Правил ринку внесено зміни, внаслідок чого запроваджено новий підхід до формування платежів за небаланси та балансуючу енергію, а також значно розширено діапазон відхилення ціни Балансуючого ринку від ціни на Ринку на добу наперед, що значно підвищило витрати постачальників на врегулювання небалансів.

Водночас питання щодо покриття економічно обґрунтованих витрат постачальників універсальних послуг залишилося невирішеним та призвело до додаткових витрат позивача, як постачальника універсальної послуги, що, в свою чергу, є порушенням пункту 15 частини другої статті 3 Закону №2019-VIII.

Ці обставини також підтверджуються й самою Комісією, яка зазначала, що зважаючи на численні звернення постачальників універсальних послуг стосовно необхідності врахування у ціні на універсальні послуги складової для компенсації витрат постачальників універсальних послуг у зв`язку з небалансами електричної енергії, що виникають при постачанні електричної енергії малим непобутовим споживачам, на засіданні НКРЕКП у формі відкритого слухання 09.09.2020 року розроблено та схвалено проект постанови «Про внесення змін до Порядку формування цін на універсальні послуги», якою передбачено врахування при визначенні ціни купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії додаткових витрат на оплату небалансів, що виникають у постачальників універсальних послуг при купівлі електричної енергії для потреб малих непобутових споживачів. Зазначений проект постанови 09.09.2020 оприлюднено на офіційній сторінці НКРЕКП у мережі Інтернет за адресою: www.nerc.gov.ua з метою одержання зауважень і пропозицій.

Отже, зміни, які передбачалися проектом названої постанови НКРЕКП передбачали врахування при визначені ціни купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії додаткових витрат на оплату небалансів, що виникають у постачальників універсальних послуг при купівлі електричної енергії для потреб малих непобутових споживачів.

Відповідно, зазначені обставини підтверджують той факт, що постачальники універсальних послуг несли збитки від оплати небалансів, пов`язаних із постачанням електричної енергії споживачам.

На тлі цього висновується, що не врегулювання НКРЕКП упродовж тривалого часу питання щодо врахування у ціні на універсальні послуги складової для компенсації витрат постачальників універсальних послуг у зв`язку з небалансами електричної енергії, що виникають при постачанні електричної енергії малим непобутовим споживачам, шляхом унесення відповідних змін до нормативних актів Комісії власне і є підтвердженням бездіяльності відповідача, що фактично визнає й сам відповідач. Як наслідок, не запровадження нового підходу до формування платежів за небаланси та балансуючу енергію значно підвищило витрати постачальників на врегулювання небалансів.

Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Київські енергетичні послуги» у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття відповідних змін до Постанов № 1176 та №1177 і, відповідно, наявність підстав для їх задоволення.

За такого ж правового підходу Верховний Суд дійшов аналогічного висновку, який викладений у постановах від 22.12.2021 у справі № 640/18697/20, від 27.07.2023 у справі №640/18341/20.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що постановою НКРЕКП від 09.12.2020 № 2387 було внесено зміни до Порядку № 1176, якими враховано додаткові витрати на оплату небалансів, оскільки цією постановою урегульовано питання небалансів на 2021 рік, тоді як спірні правовідносини виникли у період березня - червня 2020 року і полягають якраз у тому, що станом на час подання позовної заяви та до прийняття відповідачем названої постанови № 2387, затверджені НКРЕКП 05.10.2018 Порядок формування цін на універсальні послуги та Методика розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг не передбачали механізмів компенсації витрат постачальників універсальних послуг у зв`язку з небалансами електричної енергії, що виникають при постачанні електричної енергії малим непобутовим споживачам.

Щодо доводів відповідача про те, що вирішення питання щодо визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у неприйнятті відповідних змін до нормативно-правових актів, виходить за межі повноважень судів, визначених статтею 242 КАС України, і є грубим втручанням у дискреційні повноваження Регулятора, суд зазначає таке.

Під поняттям «дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень» слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Вказані критерії неодноразово застосовані Верховним Судом у низці своїх рішень при наданні оцінки означеному поняттю і колегія суддів не вбачає підстав для їхнього незастосування у розглядуваній ситуації.

У цьому зв`язку суд звертає увагу, що чинне законодавство чітко визначає, що умови виконання спеціальних обов`язків мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання таких обов`язків; постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що формуються ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; у разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат.

Отже, НКРЕКП має здійснювати формування цін і тарифів таким чином, щоб вони забезпечували, зокрема, покриття економічно обґрунтованих витрат постачальника.

За таких умов, у даному випадку, Регулятор має лише один законний спосіб дії (правильний варіант поведінки) у вигляді забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат.

Однак, у ході судового розгляду справи підтверджено тривалу бездіяльність НКРЕКП щодо невнесення змін до нормативних актів з метою урахування у ціні на універсальні послуги витрат постачальників універсальних послуг на оплату небалансів електричної енергії, що привезло до завдання збитків позивачу.

До того ж, принагідно зауважити, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» не зверталося до суду з вимогою про зобов`язання прийняти відповідача відповідний нормативно-правовий акт, а тому суди, визнаючи протиправною бездіяльність НКРЕНКП, не виходить за межі повноважень та не втручається у дискреційні функцій державного органу щодо прийняття відповідного нормативно-правового акту. Натомість, оскаржуваними судовими актами лише констатовано факт бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Також є необґрунтованими аргументи відповідача про те, що ні Методика №1176, ні Порядок № 1177, позивачем не оскаржувалися, адже саме по собі не оскарження нормативного акту не позбавляє його права на оскарження наслідків застосування / незастосування певних положень такого акту, які, як уважає позивач, мали вплив на його господарську діяльність.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 2900100,00 грн в рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданих відповідачем, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач купує електричну енергію на ринку двосторонніх договорів у т.ч. у ТОВ «Д.Трейдінг» згідно з договором від 26.06.2019 № 2-1-2019/338 копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пунктів 4.6 та 5.6 вказаного договору купівля оформлюється відповідними актами купівлі-продажу, копії яких позивачем додано до позовної заяви, що відображають всі необхідні витрати, а саме, купівлю електричної енергії як товарну продукцію та купівлю-продаж небалансу електричної енергії з урахуванням додаткових витрат на врегулювання небалансів пов`язаних з різницею цін Ринку на добу наперед та цінами Балансуючого ринку.

Також на виконання означеного договору позивач приєднався до договору врегулювання небалансів з ТОВ «Д.Трейдінг» та входить в балансуючу групу з ТОВ «Д.Трейдінг». Учасники балансуючої групи несуть фінансову відповідальність за небаланс перед своєю СВБ у рамках своїх небалансів електричної енергії.

На підтвердження понесення шкоди (збитків) завданих відповідачем у розмірі 2900110,00 грн позивачем надано суду копії актів купівлі - продажу електричної енергії, актів купівлі - продажу небалансів, зведених даних з елекронної системи «Market management system», звітів про обсяги постачання постачальником універсальної послуги (форма 6-НКРЕКП), звітів про обсяги купівлі та продажу електричної енергії (форма 4-НКРЕКП), розрахунків вартості небалансів (профіцит), розрахунків вартості небалансів (дефіцит).

Посилання відповідача на те, що шкода (збитки) відшкодувати, які просить позивач є "недоотриманим доходом" не приймаються судом до уваги з огляду на те, що небаланс електричної енергії виникає як різниця між замовленим погодинним обсягом купівлі електроенергії та фактичним погодинним обсягом спожитим споживачами та витрати на його покриття є саме збитком який несе суб`єкт підприємницької діяльності, оскільки він є частиною вартості послуг, які надає постачальник універсальних послуг.

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України, Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові 12.03.2019 у справі № 920/715/17 зазначила про те, що статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не прийняття відповідних змін до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 №1176 «Про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг» та №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги» у зв`язку з внесенням постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.02.2020 № 516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» змін до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307 встановлений судом.

Факт понесення позивачем збитків у розмірі 2900110,00 грн та їх виникнення сума у зв`язку покриттям небалансів електричної енергії, які виникли у зв`язку з внесенням постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.02.2020 № 516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» змін до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів купівлі - продажу електричної енергії, актів купівлі - продажу небалансів, зведених даних з електронної системи «Market management system», звітів про обсяги постачання постачальником універсальної послуги (форма 6-НКРЕКП), звітів про обсяги купівлі та продажу електричної енергії (форма 4-НКРЕКП), розрахунків вартості небалансів (профіцит), розрахунків вартості небалансів (дефіцит).

Тож зважаючи на доведеність факту понесення позивачем, як постачальником універсальних послуг, витрат у зв`язку із платою за небаланси у розмірі 2900110,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Регулятора відшкодувати позивачеві завдані збитки шляхом їх стягнення на користь ТОВ «Київські енергетичні послуги» саме у розмірі 2900110,00 грн.

При цьому суд уважає, що правильним способом захисту порушеного права позивача є стягнення збитків саме з НКРЕКП за рахунок її бюджетних асигнувань.

Так, відповідно до частини другої статті 1 Закону № 1540-VIII Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону №1540-VIII Регулятор має достатньо людських та фінансових ресурсів для виконання своїх завдань відповідно до цього Закону та інших законів. Регулятор самостійно розподіляє кошти, виділені Регулятору на відповідний рік, та розпоряджається ними.

Фінансування Регулятора, його центрального апарату і територіальних органів здійснюється за рахунок надходження до спеціального фонду Державного бюджету України внесків на регулювання, які сплачуються суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 цього Закону. Внески на регулювання зараховуються до доходів спеціального фонду Державного бюджету України, не підлягають вилученню та використовуються за цільовим призначенням на фінансування діяльності Регулятора, його центрального апарату і територіальних органів (частина перша статті 10 Закону № 1540-VIII).

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 (провадження №12-110гс18) в частині формулювання резолютивної частини судових рішень про задоволення позову в спорах де відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади, щодо необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, у пункті 6.21 зазначила про те, що такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Наведене дає підстави для висновку про те, що завдана позивачу майнова шкода підлягає стягненню безпосередньо з НКРЕКП, а не через ДКС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №640/18697/20 з подібними правовідносинами.

Зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин у зіставлення з установленими судами обставинами, суд констатує, що доводи НКРЕКП, наведені в обґрунтування своєї позиції, не підтвердилися під час судовового розгляду справи.

Відповідачем у судовому порядку відповідно до частини другої статті 77 КАС України не спростовано факт допущення протиправної бездіяльності, що призвів до завданню шкоди суб`єкту господарювання, що провадить діяльність у сфері енергетики.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі із зазначенням належного суб`єкта стягнення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 23122,00 грн згідно квитанції про сплату від 26.06.2020 №1607544, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо не прийняття, станом на час виникнення спірних відносин та звернення позивача до суду за захистом порушених прав, відповідних змін до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05 жовтня 2018 року №1176 «Про затвердження Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг» та №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код: 41916045; адреса: 04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 31) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код: 39369133, адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19) грошові кошти у розмірі 2900100 (два мільйони дев`ятсот тисяч сто) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код: 41916045; адреса: 04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 31) судовий збір у сумі 23122,00 грн (двадцять три тисячі сто двадцять дві грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код: 39369133, адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене та підписане 28.06.2024

Суддя Панченко Н.Д.