Справа № 420/15071/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (вул. Чернова, буд. 15, с. Старосілля, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68212, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області: №5762/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5766/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5767/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив зазначено, що відповідно до акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області від 17.01.2024 року №1695/15-32-04-07-17/05414700, ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ», за результатами перевірки було встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання, а саме несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків по річній (звітній) декларації на 2022 за І квартал 2022 року в сумі 155 986, 49 грн, за II квартал 2022 року в сумі 156 176, 12 грн, за III квартал 2022 року в сумі 781 004, 59 грн, за IV квартал 2022 року в сумі 468 078, 60 грн, на 2023 за І квартал 2023 року в сумі 2 962 716, 92 грн, за III квартал 2023 року в сумі 542 785, 43 гривень. ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ» не заперечує сам факт пропуску терміну сплати суми податкового зобов`язання з ПДВ за уточненими розрахунками податкових зобов`язань з ПДВ. Разом з цим, платник податків вважає, що до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, передбачені п. 124.1 ст. 124 ПК України за пропуск терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, оскільки відсутня його вина та умисел.

На підставі Акта перевірки на адресу позивача надіслані податкові повідомлення-рішення №5762/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5766/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5767/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, у порядку визначеному пункту 76.2 статті 76 розділу ІІ Кодексу, проведено камеральну перевірку ПрАТ «Старосілля» щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків за 2022 - 2023 роки, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 17.01.2024 № 1695/15-32-04-07-17/05414700. Перевіркою встановлено, що ПрАТ «Старосілля» порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 та підпункту 295.9.2 пункту 295.9 статті 295 з урахуванням підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання по податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2022 2023 роки, зокрема: - звітна податкова декларація за 2022 рік від 16.02.2022 № : за І квартал на суму 47 212,42 грн граничний термін сплати 02.05.2022, дата сплати 19.10.2022 (146 днів затримки); за ІІ квартал на суму 47 279,61 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 19.10.2022 (79 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 236 398,03 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 15.12.2022 (45 днів затримки); за ІV квартал на суму 141 736,83 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 23.02.2023 (24 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2022 рік від 07.02.2022 № : за І квартал на суму 108 774,07 грн граничний термін сплати 02.05.2022, дата сплати 19.10.2022 (146 днів затримки), дата сплати 29.12.2022 (217 днів затримки); за ІІ квартал на суму 108 797,57 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 29.12.2022 (150 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 543 987,86 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 29.12.2022 (59 днів затримки); за ІV квартал на суму 325 952,21 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 23.02.2023 (24 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2022 рік від 07.02.2022 № : за ІІ квартал на суму 98,94 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 10.08.2022 (9 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 618,70 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 29.12.2022 (59 днів затримки); ІV квартал на суму 389,56 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 03.03.2023 (32 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік 20.02.2023 № : за І квартал на суму 1 433 184,30 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 19.06.2023 (49 днів затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік від 20.02.2023 № : за І квартал на суму 1 525 295,51 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 19.06.2023 (49 днів затримки), дата сплати 20.06.2023 (50 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 542 785,43 грн граничний термін сплати 30.10.2023, дата сплати 26.12.2023 (57 днів затримки), дата сплати 28.12.2023 (59 днів затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік від 20.02.2023 № : за І квартал на суму 4 237,11 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 16.06.2023 (46 днів затримки). Заперечення до акту перевірки не надавались. На підставі акта камеральної перевірки від 17.01.2024 № 1695/15-32-04-07- 17/05414700, та відповідно до вимог пункту 124.1 статті 124 ПКУ, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено ППР, якими застосовано штраф за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку четвертої групи від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07- 20/05414700 на суму 299 261,66 грн, № 5767/15-32-04-07-20/05414700 на суму 529,49 грн, № 5762/15-32-04-07-20/05414700 на суму 183 494,27 гривень. ПрАТ «Старосілля», не погоджуючись з винесеними ППР, 28.02.2024 направлено скаргу до Державної податкової служби України (вх. від 01.03.2024 № 7699/6) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07-20/05414700, № 5767/15-32-04-07- 20/05414700, № 5762/15-32-04-07-20/05414700. За результатами розгляду скарги, Державна податкова служба України прийняла Рішення від 25.04.2024 № 12024/6/99-00-06-03-01-06, яким залишено без змін ППР Головного управління ДПС в Одеській області від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07- 20/05414700, № 5767/15-32-04-07-20/05414700, № 5762/15-32-04-07-20/05414700, а скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, у порядку визначеному пункту 76.2 статті 76 розділу ІІ Кодексу, проведено камеральну перевірку ПрАТ «Старосілля» щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків за 2022 - 2023 роки.

За результатами перевірки складено акт камеральної перевірки від 17.01.2024 № 1695/15-32-04-07-17/05414700. Перевіркою встановлено, що ПрАТ «Старосілля» порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 та підпункту 295.9.2 пункту 295.9 статті 295 з урахуванням підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання по податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2022 2023 роки, зокрема: - звітна податкова декларація за 2022 рік від 16.02.2022 № : за І квартал на суму 47 212,42 грн граничний термін сплати 02.05.2022, дата сплати 19.10.2022 (146 днів затримки); за ІІ квартал на суму 47 279,61 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 19.10.2022 (79 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 236 398,03 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 15.12.2022 (45 днів затримки); за ІV квартал на суму 141 736,83 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 23.02.2023 (24 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2022 рік від 07.02.2022 № : за І квартал на суму 108 774,07 грн граничний термін сплати 02.05.2022, дата сплати 19.10.2022 (146 днів затримки), дата сплати 29.12.2022 (217 днів затримки); за ІІ квартал на суму 108 797,57 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 29.12.2022 (150 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 543 987,86 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 29.12.2022 (59 днів затримки); за ІV квартал на суму 325 952,21 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 23.02.2023 (24 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2022 рік від 07.02.2022 № : за ІІ квартал на суму 98,94 грн граничний термін сплати 01.08.2022, дата сплати 10.08.2022 (9 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 618,70 грн граничний термін сплати 31.10.2022, дата сплати 29.12.2022 (59 днів затримки); ІV квартал на суму 389,56 грн граничний термін сплати 30.01.2023, дата сплати 03.03.2023 (32 дня затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік 20.02.2023 № : за І квартал на суму 1 433 184,30 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 19.06.2023 (49 днів затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік від 20.02.2023 № : за І квартал на суму 1 525 295,51 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 19.06.2023 (49 днів затримки), дата сплати 20.06.2023 (50 днів затримки); за ІІІ квартал на суму 542 785,43 грн граничний термін сплати 30.10.2023, дата сплати 26.12.2023 (57 днів затримки), дата сплати 28.12.2023 (59 днів затримки); - звітна податкова декларація за 2023 рік від 20.02.2023 № : за І квартал на суму 4 237,11 грн граничний термін сплати 01.05.2023, дата сплати 16.06.2023 (46 днів затримки). Заперечення до акту перевірки не надавались.

На підставі акта камеральної перевірки від 17.01.2024 № 1695/15-32-04-07- 17/05414700, та відповідно до вимог пункту 124.1 статті 124 ПКУ Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено ППР, якими застосовано штраф за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку четвертої групи від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07- 20/05414700 на суму 299 261,66 грн, № 5767/15-32-04-07-20/05414700 на суму 529,49 грн, № 5762/15-32-04-07-20/05414700 на суму 183 494,27 гривень.

ПрАТ «Старосілля», не погоджуючись з винесеними ППР, 28.02.2024 направлено скаргу до Державної податкової служби України (вх. від 01.03.2024 № 7699/6) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07-20/05414700, № 5767/15-32-04-07- 20/05414700, № 5762/15-32-04-07-20/05414700.

За результатами розгляду скарги, Державна податкова служба України прийняла Рішення від 25.04.2024 № 12024/6/99-00-06-03-01-06, яким залишено без змін ППР Головного управління ДПС в Одеській області від 14.02.2024 № 5766/15-32-04-07- 20/05414700, № 5767/15-32-04-07-20/05414700, № 5762/15-32-04-07-20/05414700, а скаргу - без задоволення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Так, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, у порядку визначеному пункту 76.2 статті 76 розділу ІІ Кодексу, проведено камеральну перевірку ПрАТ «Старосілля» щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків за 2022 - 2023 роки.

Відповідно до висновку акту перевірки в результаті проведення камеральної перевірки встановлено, ПРАТ «СТАРОСІЛЛЯ», , порушено терміни сплати шо узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57, пп. 295.9.2 п. 295.2 ст. 295 Кодексу з урахуванням пп. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Кодексу, а саме несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків по річній (звітній) декларації на 2022 за І квартал 2022 року в сумі 155986,49 грн, за II квартал 2022 року в сумі 156176,12 грн, за III квартал 2022 року в сумі 781004,59 грн, за IV квартал 2022 року в сумі 468078,60 грн, на 2023 за І квартал 2023 року в сумі 2962716,92 грн, за III квартал 2023 року в сумі 542785,43 гривень. Відповідальність за порушення правил сплати грошового зобов`язання протягом граничних строків передбачена ст. 124 Кодексу.

Статтею 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За приписами пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В свою чергу відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 111 ПК України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, передбачено такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Так, згідно з пунктом 124.1 цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 124.3 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Отже, нормами пункту 124.2 та пункту 124.3 статті 124 ПК України передбачено штрафні санкції за діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, але вчинені умисно.

Окреслена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 за № 466-IX встановлено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, п.п. 123.2 - 123.5 статті 123, п.п. 124.2, 124.3 статті 124, п.п. 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 ПК України, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 109.2, 109.3 статті 109 ПК України встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1).

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2).

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).

Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі №640/20899/18 зазначив, що при вирішенні питання своєчасності виконання платником податків податкового обов`язку за умови перебування такого платника під дією персональних економічних та інших обмежувальних заходів судам слід перевіряти, чи була у цієї особи за таких умов реальна можливість сплати належних платежів та зборів. У разі відсутності за наведених обставин для цього платника податків механізму виконання податкового обов`язку відповідальність за несвоєчасне його виконання не може бути покладена на нього в якості додаткового тягаря.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок с безумовним і першочерговим.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 березня 2021 року у справі№640/20899/18, у разі доведеності того, що будь-якого іншого шляху виконання податкового обов`язку не було, то несвоєчасне його виконання з огляду на застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів до такого платника податків не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею 109 ПК України.

ВІдповідно довідки Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчує форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у позивача, як платника податків, можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, що свідчить про відсутність умисності діяння позивача, що не враховано контролюючим органом під час перевірки.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов висновку, що застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податків в умовах правової невизначеності покладає на позивача додатковий надмірний тягар, суперечить презумпції правомірності рішень платника податків та відповідно позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №315/34-00-04- 02-01/00412027 від 18.07.2023, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Як вже зазначалося судом вище, визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за частиною першої статті 124 ПК України є факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, тобто наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 600/747/22-а від 16.03.2023 «…невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у ст. 16 ПК України.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.

В противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру.

Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Таким чином, при вирішенні даного спору судам першочергово необхідно встановити, чи вжив позивач всі достатні, необхідні та залежні від нього заходи з метою дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, чи діяв він добросовісно, затримуючи сплати узгоджених податкових зобов`язань (наявність/відсутність непереборних обставин щодо несвоєчасної сплати), чи вчиняв всі необхідні активні дії, зокрема, щодо повідомлення відповідача про неможливість сплати податкових зобов`язань через відсутність коштів на рахунках чи неможливістю їх використання та щодо відшукування необхідних коштів.

З`ясування судами вищезазначених обставин має суттєве значення для повного та всебічного розгляду справи та прийняття обґрунтованого та законного рішення. В той час, як недослідження вказаних питань під час судового розгляду справи, призводить до формального підходу до вирішення справи та невмотивованих, необґрунтованих висновків щодо відсутності умислу та у зв`язку з чим наявності вини платників податків, без достатніх на те підстав…».

До того ж ще Верховний Суд України постановою від 04 березня 2021 року у справі № 640/20899/18 зробив правовий висновок відповідно до якого, при вирішенні питання своєчасності виконання платником податків податкового обов`язку за умови перебування такого платника під дією персональних економічних та інших обмежувальних заходів судам слід перевіряти, чи була у цієї особи за таких умов реальна можливість сплати належних платежів та зборів. У разі відсутності за наведених обставин для цього платника податків механізму виконання податкового обов`язку відповідальність за несвоєчасне його виконання не може бути покладена на нього в якості додаткового тягаря.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 640/20899/18, у разі доведеності того, що будь-якого іншого шляху виконання податкового обов`язку не було, то несвоєчасне його виконання з огляду на застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів до такого платника податків не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею 109 ПК України.

Відповідачем в ході судового розгляду справи належним чином не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області: №5762/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5766/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5767/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року, у зв`язку із тим, що податковим органом не доведено умислу позивача щодо несвоєчасної сплати податкових зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довело правомірності своїх дій.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, позивач згідно із платіжною інструкцією від 24.05.2024 підтвердив сплату судового збору на суму 7249,28 грн., внаслідок чого, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області сплачений судовий збір в розмірі 7249, 28 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (вул. Чернова, буд. 15, с. Старосілля, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68212, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області: №5762/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5766/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року; №5767/15-32-04-07-20/054147000 (Форма «Ш») від 14.02.2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» судовий збір у розмірі 7249, 28 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка