Справа № 560/20218/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20218/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

01 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди працюючого судді, викладену у листі від 05.10.2023 року № 13872-13489/К-03/8-2200/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди працюючого судді, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахування фактично виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: термін строкової військової служби з 11.05.1977 року по 18.05.1979 року, що складає 2 роки 0 місяців 7 днів; половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 25.08.1981 року по 01.07.1985 року, що складає 1 рік 11 місяців і рахувати, що стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 35 років 1 місяць 12 днів;

- нарахувати заборгованість за період з лютого 2020 року по дату виконання цього судового рішення і стягнути її з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в загальний трудовий стаж, який дає право на збільшення суми довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано час дійсної військової служби і половина терміну навчання на стаціонарі у Харківському юридичному інституті. Позивач вважає, що його щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно становити більш, ніж 80% винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки стаж роботи на посаді судді становить 35 років 1 місяць 12 днів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №560/3944/21 без зарахування до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1979 та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті (період навчання з 25.08.1981 по 01.07.1985).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті (період навчання з 25.08.1981 по 01.07.1985) та період проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1979.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховуючи половину строку навчання в Харківському юридичному інституті (період навчання з 25.08.1981 по 01.07.1985) та період проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1979, починаючи з 19 лютого 2020 року та з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

30 травня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 27.09.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно із відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , протоколом 8079 від 04.10.2016 суддівський стаж позивача становить 30 років 02 місяці 04 дні: з 21.07.1986 по 21.06.1987 - народний суддя Хмельницького районного народного суду; з 22.06.1987 по 15.07.1993 - народний суддя Славутського міського народного суду; з 19.07.1993 по 26.09.2016 - суддя Хмельницького обласного суду.

Позивач у період з 11.05.1977 по 18.05.1979 проходив службу в збройних силах СРСР (військовий квиток НОМЕР_2 , трудова книжка НОМЕР_1 ), з 25.08.1981 по 01.07.1985 навчався в Харківському юридичному інституті (диплом НОМЕР_3 , трудова книжка НОМЕР_1 ).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №560/3944/21 визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.03.2020 № 15 та від 12.02.2021 №1025/03-16. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідок Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 №01-17/75/2020 та від 1.02.2021 № 01-15/15, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 05.10.2023 №13872-13489/К-03/8-2200/23 відповідач повідомив позивача, що відсутні підстави для збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди проходження строкової військової служби та навчання на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. За даними трудової книжки стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 30 років 2 місяці 4 дні. Враховуючи стаж роботи на посаді судді (30 років), на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №560/3944/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 70% суддівської винагороди.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинність 30.09.2016, (далі - Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина 3 статті 142 Закону №1402-VIII передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Спірним у цій справі є тривалість стажу для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідачем обчислено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70% суддівської винагороди, виходячи із 30 років суддівського стажу позивача.

Позивач вказує, що тривалість стажу має становити 35 років 1 місяць 12 днів.

Так, відповідачем не зараховано позивачу до стажу на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті та період проходження строкової військової служби.

Визначення стажу судді врегульоване статтею 137, абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII.

Статтею 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Крім цього, згідно з вимогами статті 135 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453-VI) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, яка діяла до 28.03.2015 - набрання чинності Законом №192-VIII, яким Закон №2453-VI було викладно в новій редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом №2453-VI діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та період проходження строкової військової служби.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 14.05.2021 у справі №414/529/17.

Таким чином, належить зарахуванню до стажу позивача, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, оскільки умова стосовно роботи на посаді судді не менше як 10 років дотримана.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача стосовно здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача з 19.02.2020 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №560/3944/21 без зарахування до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1979 та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті (період навчання з 25.08.1981 по 01.07.1985) є протиправними.

Як наслідок, порушене право позивача належним чином відновлено шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті (період навчання з 25.08.1981 по 01.07.1985) та період проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1979.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.