Справа № 520/26842/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 р.Справа № 520/26842/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В.) від 09.01.2024 року (повний текст складено 19.01.24 року) по справі № 520/26842/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування наказу, податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив скасувати наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023р.; скасувати податкове повідомлення-рішення № 8 від 07.09.2023р. на суму 1020грн.; скасувати податкове повідомлення-рішення № 8 від 07.09.2023р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023 та спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 3593-п від 01.08.2023 р. не містить жодних посилань на наявну інформацію та/або отриману в установленому законодавством порядку про допущені порушення вимог законодавства позивачем, джерело отримання такої інформації, а отже не містить конкретних підстав для призначення перевірки. З урахуванням наведеного вважав, що оскаржуваний наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023р. та, відповідно, податкові повідомлення-рішення № 8 від 07.09.2023р., № 8 від 07.09.2023р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 520/26842/23 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області №3593-п від 01.08.2023р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 8 від 07.09.2023р.;

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 8 від 07.09.2023р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три) гривні, 60 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три) гривні, 60 коп.

25.12.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Вернигора О.В. про стягнення судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить суд стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області, що утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, витрати на правничу (правову) допомогу, що понесені ФОП ОСОБА_1 у зв`язку із судовим розглядом справи 520/26842/23 в сумі 20000 (двадцять тисяч гривень) 00 коп.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року по справі № 520/26842/23 заяву адвоката Вернигора Олександра Віталійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області () на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу, що понесена у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в сумі 7500,00 (сім тисяч п`ятсот гривень) грн. 00 коп.;

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу, що понесена у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в сумі 7500,00 (сім тисяч п`ятсот гривень) грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Відповідачі не погодилися з додатковим рішенням суду першої інстанції та подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційних скаргах. Зокрема, вказують про те, що зміст складених та поданих до суду представником позивача процесуальних документів свідчить про те, що на їх підготовку не потребувалося витрачання значного часу. Також зазначають, що до заяви про розподіл судових витрат не надано жодних документів, на підтвердження, які саме роботи були виконані адвокатом для захисту інтересів позивача в суді, який обсяг часу було витрачено на виконання конкретного виду робіт, а сам факт здійснення оплати адвокату виконаних робіт/наданих послуг у заявленій сумі також документально не підтверджено.

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, в яких просить в задоволенні апеляційних скарг відмовити та залишити в силі додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг та відзиви на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до поданих представником позивача доказів вбачається, що 02.08.2023 р. між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Вернигором О.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 0208/23, відповідно до якого адвокат приймає на себе зобов`язання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтересів клієнта в судових органах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Згідно Звіту про надання правової допомоги б/н від 20.12.2023р. вартість послуг адвоката склала 20000,00 грн. за надання юридичних послуг по представництву інтересів ФОП ОСОБА_1 в Харківському окружному адміністративному суді.

Так, зокрема, згідно вказаного Звіту визначено, що адвокатом на виконання договору № 0208/23 від 02.08.2023 р. була надана позивачу правова та професійна правнича допомога, а саме: правова допомога по складанню адміністративного позову про скасування наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023 р. та податкових повідомлень-рішень від 07.09.2023 р. прийнятих ГУ ДПС у Харківській області та подання позову до Харківського окружного адміністративного суду; складання процесуальних документів та їх подання до суду: відповідей на відзив на позовну заяву від 20.10.2023 р. та від 30.10.2023 р. та подання до суду, а також в адресу відповідачів, двох додаткових пояснень від 03.12.2023 р. та їх подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотань про залучення до матеріалів справи судової практики Верховного Суду від 04.12.2023 р., від 04.12.2023 р. та їх подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотання про долучення до матеріалів справи копій прибуткових накладних в якості доказів у справі від 06.12.2023 р. та подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотань про повернення процесуальних документів відповідачу 2, як таких, що подані не через систему «Електронний Суд» та не направлені в адресу позивача від 26.10.202 3р., від 02.11.2023 р.; участь в судових засіданнях при судовому розгляді справи в Харківському окружному адміністративному суді, а саме участь в судових засіданнях: 14.11.2023 р., 05.12.2023 р., 12.12.2023 р., 19.12.2023 р.

З квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 02.08.2023р. вбачається, що від ФОП ОСОБА_1 було прийнято 20000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги № 0208/23.

Частково задовольняючи заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував заперечення представника відповідачів про відшкодування витрат на правову допомогу, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору та враховуючи складність справи, дійшов до висновку, що заявлена представником позивача сума відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 (п`ятнадцяти тисяч) грн. 00 коп. є справедливою і співмірною. При цьому суд також взяв до уваги, що справа була розглянута в порядку загального позовного провадження; адвокат, як представник позивача, брав участь у підготовчому судовому засіданні та судовому засіданні з розгляду справи по суті.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Звіту про надання правової допомоги від 20.12.2023 року (а.с. 6, т. 3), адвокатом надано такі послуги:

правова допомога по складанню адміністративного позову про скасування наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023 та податкових повідомлень-рішень від 07.09.2023 р. прийнятих ГУ ДПС у Харківській області та подання позову до Харківського окружного адміністративного суду (витрачено часу - 1 год.);

складання процесуальних документів та їх подання до суду: відповідей на відзив на позовну заяву від 20.10.2023 та від 30.10.2023 та подання до суду, а також в адресу відповідачів, двох додаткових пояснень від 03.12.2023 р. та їх подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотань про залучення до матеріалів справи судової практики Верховного Суду від 04.12.2023, від 04.12.2023 та їх подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотання про долучення до матеріалів справи копій прибуткових накладних в якості доказів у справі від 06.12.2023 та подання до Харківського окружного адміністративного суду, клопотань про повернення процесуальних документів відповідачу 2, як таких, що подані не через систему «Електронний Суд» та не направлені в адресу позивача від 26.10.2023, від 02.11.2023 (витрачено часу - 9 год.);

участь в судових засіданнях при судовому розгляді справи в Харківському окружному адміністративному суді, а саме участь в судових засіданнях: 14.11.2023, 05.12.2023, 12.12.2023 , 19.12.2023 (витрачено часу - 4 год.).

Колегія суддів зазначає, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В постанові Верховного Суду від 23.07.2023 р. по справі № 340/4492/22 (адміністративне провадження № К/990/12857/23) судом касаційної інстанції висловлено позицію, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Колегія суддів враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у звіті, слід вказати, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у цій справі, реальним результатом, який відображено у звіті, є складання позовної заяви, відповідей на відзиви відповідачів та участь адвоката у судових засіданнях. При цьому, за своїм змістом відповіді на відзиви, та надані додаткові пояснення частково повторюють викладене в позовній заяві обґрунтування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за наслідками апеляційного перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 520/26842/23, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 520/26842/23 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3593-п від 01.08.2023 та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 520/26842/23 залишено без змін.

Таким чином, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин, ціну позову, наслідки апеляційного перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 520/26842/23, колегія суддів доходить висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір витрат для відшкодування у сумі 15000,00 грн. (по 7500,00 грн. з кожного відповідача) є завищеним, з огляду на що підлягає зменшенню до 6000,00 грн. (по 3000,00 грн. з кожного відповідача).

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року по справі № 520/26842/23 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву адвоката Вернигора Олександра Віталійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу, що понесена у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в сумі 3000,00 (три тисячі гривень) 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу, що понесена у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в сумі 3000,00 (три тисячі гривень) 00 коп.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 01.07.2024.