Справа № 333/469/24
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/469/24
Провадження № 2-а/333/42/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришка Івана Івановича до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2024 року ФОП ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришка І.І. через систему «Електроний суд» звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідачем 28.12.2023 року було винесено постанову № 1270/12 про застосування до позивача адміністративної відповідальності, встановленої ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, за порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 360 593 грн. 96 коп., в тому числі за 2017 рік 2 518 грн. 77 коп., за 2018 рік 8 853 грн. 94 коп., 2019 рік 19 679 грн. 84 коп., за 2020 рік 30 315 грн. 55 коп., за 2021 рік 164 524 грн. 68 коп., та за 2022 рік 134 701 грн. 18 коп.

Також, в цей день 28.12.2023 року відповідачем було винесено постанову № 1269/12 про застосування до позивача адміністративної відповідальності, встановленої ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, за порушення п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1, п.п. «а» ст. 176, п. 177.1, п. 177.2 та п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме: занижено чистий дохід від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 296 183 грн. 99 коп., в тому числі за 2017 рік 3 212 грн. 80 коп., за 2018 рік 7 244 грн. 72 коп., за 2019 рік 16 101 грн. 69 коп., за 2020 рік 24 803 грн. 63 коп., за 2021 рік 134 611 грн. 10 коп., за 2022 рік 110 210 грн. 05 коп.

Позивач вважає постанови за № 1269/12 та № 1270/12 про накладення адміністративних стягнень від 28.12.2023 року протиправними та такими, що винесені всупереч вимогам закону.

У період з 26.10.2023 року по 08.11.2023 року відповідачем проводилась планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.08.2017 року по 31.12.2022 року.

За результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки складено Акт № 7232/08-01-24-06/ від 22.11.2023 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 28.08.2017 року по 31.12.2022 року, з метою перевірки питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Актом перевірки, зокрема, встановлено порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1, п.п. «а» ст. 176, п. 177.1, п. 177.2 та п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

На підставі Акту перевірки, відповідачем 14.12.2023 року відносно позивача було складено протокол № 1186/12/08-01-24-06 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та протокол № 1187/12/08-01-24-06 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Заперечення на акт перевірки № 7232/08-01-24-06/ від 22.11.2023 року позивачем було подано 27.12.2023 року, які отримані відповідачем 05.01.2024 року.

На момент винесення постанов, які оскаржується, податкові повідомлення рішення не приймались, оскільки не закінчився строку розгляду заперечень на Акт перевірки, встановлений п. 86.7. ст. 86 ПК України.

Позивач вважає, що сам акт перевірки не може бути підставою для встановлення факту здійснення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 165-1, ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, оскільки він лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, який зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Акт перевірки не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, не є актом індивідуальної дії, і він не є самостійною правовою підставою для породження правових наслідків.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив скасувати постанови ГУ ДПС у Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення № 1269/12 від 28.12.2023 року та № 1270/12 від 28.12.2023 року, якими ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 та ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

19.02.2024 року судом отримано відзив ГУ ДПС у Запорізькій області на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначено, що відповідач вважає позовну заяву безпідставною, а її обґрунтування такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Так, як зазначено у відзиві, відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 22.11.2023 року № 7232/08-01-24-06/ НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.08.2017 року по 31.12.2022 року.

Згідно з актом перевірки були встановлені порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. 7 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 360 593 грн. 96 коп., в тому числі за 2017 рік 2 518 грн. 77 коп., за 2018 рік 8 853 грн. 94 коп., 2019 рік 19 679 грн. 84 коп., за 2020 рік 30 315 грн. 55 коп., за 2021 рік 164 524 грн. 68 коп., та за 2022 рік 134 701 грн. 18 коп. Крім того, встановлено порушення п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1, п.п. «а» ст. 176, п. 177.1, п. 177.2 та п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме: занижено чистий дохід від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 296 183 грн. 99 коп., в тому числі за 2017 рік 3 212 грн. 80 коп., за 2018 рік 7 244 грн. 72 коп., за 2019 рік 16 101 грн. 69 коп., за 2020 рік 24 803 грн. 63 коп., за 2021 рік 134 611 грн. 10 коп., за 2022 рік 110 210 грн. 05 коп.

Постановою № 1270/12 від 28.12.2023 року притягнуто ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680,00 грн.

Постановою № 1269/12 від 28.12.2023 року притягнуто ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136,00 грн.

Про розгляд протоколів ФОП ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, також постанови про накладення адміністративного стягнення були направлені на адресу позивача засобами поштового зв`язку, та отримані особисто позивачем.

Контролюючий орган вважає, що повідомлена позивачем обставина при наданні заперечень на висновки акту перевірки від 22.11.2023 року, не передбачена нормами КУпАП, та відсутня як підстава для закриття справи про адміністративні правопорушення.

Допущені ФОП ОСОБА_1 порушення, детально викладені у акті перевірки від 22.11.2023 року № 7232/08-01-24-06/ НОМЕР_1 , які доводять наявність вини позивача, оскільки платник податків мав можливість дотримуватися правил та норм, встановлених ПК України, проте, не вжив заходів для їх дотримання, та свідчить, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім, як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених ПК України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі викладених вище обставин, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши доводи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі обставини справи.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що за результатами проведення у період з 26.10.2023 року по 08.11.2023 року планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.08.2017 року по 31.12.2022 року, складено Акт № 7232/08-01-24-06/ від 22.11.2023 «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 28.08.2017 року по 31.12.2022 року».

На підставі вказаного акту перевірки, посадовою особою ГУ ДПС у Запорізькій області 14.12.2023 року складено протоколи про адміністративне правопорушення № 1186/12/08-01-24-06 та № 1187/12/08-01-24-06, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 вчинив порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 360 593 грн. 96 коп., в тому числі за 2017 рік 2 518 грн. 77 коп., за 2018 рік 8 853 грн. 94 коп., 2019 рік 19 679 грн. 84 коп., за 2020 рік 30 315 грн. 55 коп., за 2021 рік 164 524 грн. 68 коп., та за 2022 рік 134 701 грн. 18 коп., що є порушенням ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП та занижено чистий дохід від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 296 183 грн. 99 коп., в тому числі за 2017 рік 3 212 грн. 80 коп., за 2018 рік 7 244 грн. 72 коп., за 2019 рік 16 101 грн. 69 коп., за 2020 рік 24 803 грн. 63 коп., за 2021 рік 134 611 грн. 10 коп., за 2022 рік 110 210 грн. 05 коп., що є порушенням п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1, п.п. «а» ст. 176, п. 177.1, п. 177.2 та п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

Згідно з постановою ГУ ДПС у Запорізькій області від 28.12.2023 року, яка винесена заступником начальника ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП (порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 360 593 грн. 96 коп., в тому числі за 2017 рік 2 518 грн. 77 коп., за 2018 рік 8 853 грн. 94 коп., 2019 рік 19 679 грн. 84 коп., за 2020 рік 30 315 грн. 55 коп., за 2021 рік 164 524 грн. 68 коп., та за 2022 рік 134 701 грн. 18 коп.

Згідно з постановою ГУ ДПС у Запорізькій області від 28.12.2023 року, яка винесена заступником начальника ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1 360,00 грн. за порушення п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1, п.п. «а» ст. 176, п. 177.1, п. 177.2 та п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП (включення до податкових декларацій про майновий стан і доходи перекручених даних, а саме: занижено чистий дохід від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 296 183 грн. 99 коп., в тому числі за 2017 рік 3 212 грн. 80 коп., за 2018 рік 7 244 грн. 72 коп., за 2019 рік 16 101 грн. 69 коп., за 2020 рік 24 803 грн. 63 коп., за 2021 рік 134 611 грн. 10 коп., за 2022 рік 110 210 грн. 05 коп.

Зі змісту постанов встановлено, що їх винесено за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення № 1186/12/08-01-24-06 та № 1187/12/08-01-24-06 від 14.12.2023 року та акту документальної планової виїзної перевірки від 22.11.2023 року № 7232/08-01-24-06/ НОМЕР_1 платника податку фізичної особи ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень, позивач зазначав, що із висновками, що зазначені у акті перевірки він не згоден, на момент винесення постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності податкові повідомлення-рішення відносно нього не було складено, а сам по собі акт не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 164-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

Так, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхуванню іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Як передбачено ст. 54.3.2 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За положеннями ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У відзиві відповідачем зазначено, що 03.01.2024 року по результатах документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 прийняті податкові повідомлення-рішення, які у теперішній час позивачем оскаржуються в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог глави 19 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою.

КУпАП не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Подальше надіслання копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може слугувати підставою для складання протоколу у відсутності цієї особи.

Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право надати пояснення та викласти свої зауваження щодо змісту протоколу, або викласти мотиви свого відмовлення від підписання, які додаються до протоколу.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

Однак всупереч усіх вищезазначених норм протоколи про адміністративне правопорушення № 1186/12/08-01-24-06 та № 1187/12/08-01-24-06 від 14.12.2023 року складені головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області Жуковою С.О. у відсутності ОСОБА_1 , без ознайомлення з його правами та обов`язками, без можливості надати пояснення та зауваження щодо змісту протоколів, чим грубо порушено його право на захист.

Зазначене доводиться як відсутністю підписів особи, яка притягається до відповідальності у відповідних графах протоколів, так і відсутністю відмітки про те, що особа відмовилась від підписання протоколів.

Усе вищевикладене створило перешкоди ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати передбачені законодавством права при розгляді щодо неї справ про адміністративне правопорушення (надавати пояснення і зауваження до протоколів, подавати докази, в тому числі й ті, які підтверджують обставини, що пом`якшують відповідальність, заявляти клопотання тощо).

Внаслідок цього справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуті відповідачем з порушенням визначеної КУпАП процедури, не на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та їх дослідження у сукупності, зокрема, без врахування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваних постанов.

Правова позиція Верховного Суду щодо наявності підстав для скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення у разі складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладена у постанові Верхового Суду від 12.05.2020 по справі № 490/236/16-а.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд доходить до висновку, що постанови про накладення адміністративних стягнень від 28.12.2023 року відносно ФОП ОСОБА_1 підлягають скасуванню, оскільки їх винесено лише на підставі одного документу акту перевірки, який сам по собі не підтверджує наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 165-1, ч.1 ст. 164-1 КУпАП.

Згідно з правовим висновком, який викладено у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2020 року № 140/388/19, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, які не можуть поширюватися на акт перевірки. Акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть висуватися лише ті вимоги, що стосуються доказів. Оцінка акта перевірки, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути дана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, суд доходить до висновку, що сам по собі акт перевірки не є належним та достатнім доказом вчинення особою, відносно якої податковим органом не складено відповідне повідомлення-рішення, адміністративного правопорушення. Не прийняття на підставі акту перевірки податкового повідомлення-рішення, за умови не визнання порушень податкового законодавства, визначених у акті перевірки, про що і зазначала у своїй позовній заяві ФОП ОСОБА_1 , свідчить про неузгодженість податкових грошових зобов`язань, а відтак і про передчасність винесених відповідачем постанов про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 165-1 та за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» ЄСПЛ в своєму рішенні від 06.12.1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувані ним постанови скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із недоведеністю, що в його діях наявний склад адміністративних правопорушень.

Суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 в частині визнання постанов протиправними задоволенню не підлягають, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України визначено перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаний перелік є вичерпним і не передбачає визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправною, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог законодавства України, документи на підтвердження розміру понесених витрат будуть надані в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України.

Суд звертає увагу, що на підтвердження вказаних витрат представник позивача адвокат Гришко І.І. надав суду договір про надання правничої допомоги № 15/91-24 від 15.01.2024 року, ордер на надання правничої допомоги № 1157807 від 15.01.2024 року. На момент ухвалення рішення інші докази понесених витрат відсутні. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, то питання доцільності стягнення витрат на правову допомогу буде вирішуватись окремими процесуальним документом.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 245, 280, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришка Івана Івановича до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області № 1269/12 від 28.12.2023 року, складену за підписом заступника начальника ОСОБА_2 , про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопрушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопрушення закрити.

Постанову Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області № 1270/12 від 28.12.2023 року, складену за підписом заступника начальника ОСОБА_2 , про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 136,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопрушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопрушення закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик