Справа № 161/12237/24
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/163/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 червня 2024 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, вивчивши матеріали позовної заяви громадянки Республіки Азейбаржан Байрамової Камали до Управління державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення, -

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов громадянки Республіки Азейбаржан Байрамової Камали до Управління державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення, яке затверджене першим заступником начальника УДМС України у Волинській області 24 жовтня 2018 року.

Ознайомившись з матеріалами позову, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У відповідності до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

В свою чергу, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Звертаючись до суду з цим позовом, Байрамова Камала зазначає, що вона пропустила строк звернення до суду з поважних причин, оскільки оскаржуване рішення від 24 жовтня 2018 року було складено українською мовою, відповідач не забезпечив їй перекладача, внаслідок чого вона не могла в повній мірі зрозуміти зміст оскаржуваного рішення. Про порушення своїх прав вона дізналась після звернення за кваліфікованої допомогою. При цьому позивач підтверджує, що оскаржуване рішення їй було вручене суб`єктом владних повноважень, однак не зазначає коли саме. Так само, позивач уникає точних формулювань щодо того коли саме вона дізналась про порушення свого права, зазначаючи лише «після звернення за кваліфікованою допомогою». Ще однією підставою для поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що в неї є неповнолітні діти громадяни України, а її примусове видворення з території України може розлучити її з дітьми. На підставі наведеного позивач просить поновити їй строк на оскарження рішення про примусове повернення, яке затверджене першим заступником начальника УДМС України у Волинській області 24 жовтня 2018 року.

Суддя визнає наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду підстави його пропуску неповажними. Суддя ураховує, що оскаржуване рішення датоване 24 жовтня 2018 року, а тому позивач допустила невиправдано довгу (понад 5 років поспіль) пасивну поведінку щодо реалізації права на оскарження такого рішення. Навіть якщо позивач не могла самостійно прочитати і зрозуміти суть оскаржуваного рішення внаслідок неволодіння нею на належному рівні українською мовою, то вона могла звернутись за допомогою з цього приводу, а тому точно могла дізнатись про порушення своїх прав. Також ураховано, що позивач самостійно звернулась до суду з цим позовом (не через представника), власноруч підписала позовну заяву та заяву про поновлення строку, які складені українською мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, установлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч наведеній нормі процесуального закону позивач не зазначила власний ідентифікаційний код та ідентифікаційний код юридичної особи відповідача, а також відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України, приходжу до висновку про наявність процесуальних підстав для залишення адміністративного позову без руху.

Керуючись ст. 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву громадянки Республіки Азейбаржан Байрамової Камали до Управління державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь