Справа № 320/19180/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 15 травня 2023 р. №187 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Вишгородського РУП ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 15 травня 2023 р. №98 о/с по особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області; стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2023 до ГУНП в Київській області надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

У вказаній доповідній записці зазначено, що 12.05.2023 зі спецлінії « 102» до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення з закладу охорони здоров`я про те, що громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 побили працівники поліції, у зв`язку з чим він отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ та струс головного мозку.

Вказана подія зареєстрована до системи ІПНП Вишгородського РУН ГУНП в Київській області за № 6437 від 12.05.2023.

Наказом начальника ГУНП у Київській області від 13.05.2023 №714 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 22.03.2023 до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області по спецлінії « 102» надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що цього ж дня по АДРЕСА_1 протягом ночі невідомі особи проникли до будинку через двері, зірвавши замок та викрали холодильник.

Вказане повідомлення зареєстроване до системи ІПНП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за № 3924 від 22.03.2023.

З метою належного реагування, диспетчером ГУ на місце події направлено слідчо-оперативну групу Вишгородського РУН ГУ у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які провели першочергові слідчі (розшукові) дії та після збирання всіх матеріалів передали їх до чергової служби Вишгородського РУП ГУ.

Надалі, ОСОБА_8 за результатами розгляду матеріалів звернення ОСОБА_4 відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» закінчив розгляд та склав довідку, яку погодив ОСОБА_9 та затвердив ОСОБА_10 .

Вивченням вищевказаної довідки встановлено, що ОСОБА_8 виклав в ній наступне:

22.03.2023 до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло звернення від гр. ОСОБА_4 . Інформацію за даним зверненням зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за № 3924 від 22.03.2023.

Надалі, ОСОБА_8 проведено перевірку інформації, що викладена у зверненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , з приводу виявлення нею відсутності майна за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході розгляду даних матеріалів встановлено, що заявниця 22.03.2023 о 09.00 приїхавши до будинку в АДРЕСА_3 та оглянувши його виявила відсутність бувшого у використанні холодильника. З метою встановлення свідків та очевидців даної події було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , де проведено подвірний обхід будинків, проте проведений заходами отримати позитивний результат не представилось можливим.

Надалі встановлено, як зазначили у своїх поясненнях ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , окремими працівниками відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУ здійснювалось перевірка оперативної інформації, яка надійшла до них з приводу можливого вчинення кримінального правопорушення особами, які схильні до зберігання наркотичних речовин на території обслуговування у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області.

Зокрема, така перевірка здійснювалась оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНІІ в Київські області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 , оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та старшим оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київські області капітаном поліції ОСОБА_13 .

Дисциплінарною комісією, з метою перевірки інформації, викладеної у повідомленні ОСОБА_3 щодо побиття його працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 надати пояснення. Однак, вказані працівники поліції, посилаючи на статтю 63 Конституції України відмовились надавати будь-які пояснення.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено виїзд до «Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» з метою опитування ОСОБА_3 , під час якого останній пояснив, що приблизно у березні 2023 року він помітив, що в сусідньому будинку відчинені двері, у зв`язку з чим, останній зателефонував до сусідки та повідомив про даний факт. У той же день, на місце події прибули працівники поліції, які провели опитування сусідів, у тому числі ОСОБА_3 .

У своєму поясненні ОСОБА_3 вказав, що йому невідомо хто здійснив крадіжку, після чого працівники поліції провели огляд домоволодіння ОСОБА_3 , а саме будинку та господарських приміщень і впевнились у тому, що холодильника у нього немає.

Надалі, хтось із працівників поліції повідомив ОСОБА_3 , що краще йому знайти цей холодильник, щоб не було неприємностей і сказали, що на це вони дають термін 1 місяць, тобто до 10 травня 2023 року, більше працівників поліції ОСОБА_3 не бачив.

10 травня 2023 року в період з 19.00 год. по 21.00 год. ОСОБА_3 знаходився за своїм місцем проживання, у той же час коли він виходив по воду до криниці, побачив у себе на подвір`ї як 2 чоловіка перелізли через паркан і швидкими кроками прийшли до нього. Надалі працівники поліції заштовхали ОСОБА_3 в будинок і після чого один із працівників забрав ключі та пішов відкривати хвіртку, а інший залишився тримати його, через декілька хвилин зайшли 3 чоловіка. Чоловіки були одягнуті у цивільний одяг, службові посвідчення вони не показували, всі ці чоловіки були працівники поліції так як повідомили ОСОБА_3 чи впізнав він їх, а у подальшому було встановлено, що це були поліцейські. Надалі вказані поліцейські нічого не пояснивши, почали наносити ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а саме били по голові, тулубу, руках та ногах, ногами ставали на голову і продовжували бити, один із чоловіків лише спостерігав та участі у побитті не приймав, у подальшому хтось із поліцейських почав бити його кабелем по спині та голові, під час побиття працівники поліції вимагали від ОСОБА_3 , щоб той зізнався у злочині якого він не скоював, у результаті побиття ОСОБА_3 вибили 4 зуба, окрім того йому було завдано інших тілесних ушкоджень у вигляді саден, забиття грудної клітки та інших частин тіла. Зі слів ОСОБА_3 , йому перестали наносити тілесні ушкодження після того, як він припинив чинити супротив та коли сильно почав скаржитись на біль. Надалі, працівники поліції сказали, що до п`ятниці, тобто на 12 травня 2023 року ОСОБА_3 повинен вирішити питання хто здійснив крадіжку або він мав би взяти цю крадіжку на себе.

Окрім того, працівники поліції забрали у ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Samsung», який у подальшому не повернули.

До ОСОБА_3 приїхала сестра ОСОБА_14 , яка помітила, що він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вони попрямували до лікарні.

Окрім того, ОСОБА_3 додав, що він може впізнати працівників поліції, які наносили йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, з метою проведення впізнання та ідентифікації вказаних осіб, дисциплінарною комісією у ході проведення службового розслідування було пред`явлено фотозображення 8 поліцейський, з яких наявні фотознімки ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (розташовані за № № 1,4, 5 та 8).

У ході пред`явлення фотознімків восьми осіб у форменому одязі працівників поліції, однієї статті, які не мають різких відмінностей у віці та зовнішності, ОСОБА_3 впізнав осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження 10.05.2023 та зазначив, що фотознімки даних осіб із восьми представлених розміщуються на фотокартках під № № 1,4, 5 та 8.

Разом з тим, вказана подія дисциплінарною комісією фіксувалась на відеозапис.

У зв`язку з вищевикладеним, було складено акт пред`явлення фотозображень для проведення впізнання та ідентифікації осіб (від 13.05.2023 за № 622/109/15/01-2023).

Аналізуючи пояснення громадянина ОСОБА_3 . комісія зробила висновок, що ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 порушено вимоги статті 30 Конституції України у якій зазначено, що кожному гарантується недоторканність житла та вимоги абзаців 1, 2, 3, 6, 7, 8 пункту 1, абзацу 1 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016.

Відповідно до довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8» ОСОБА_3 отримав діагноз у вигляді: ЗЧМТ, забій головного мозку.

Опитаний ОСОБА_10 пояснив, що 12.05.2023 о 19.11 год. в групу ГУНП «Події з особовим складом» надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я, щодо самозвернення мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , який пояснив, що наявні у нього тілесні ушкодження отримав внаслідок побиття працівниками поліції за вищевказаною адресою.

Перевірку даного повідомлення та встановлення всіх дійсних обставин даної події ОСОБА_10 було доручено відповідальному від керівництва Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 .

Через деякий час ОСОБА_9 доповів, що до даної події можливо можуть бути причетні працівники ВКП Вишгородського РУП ГУ: ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , які 10.05.2023 приблизно о 21.00 год. здійснювали розшукові заходи на території Петрівської територіальної громади та спілкувались з ОСОБА_3 за місцем його мешкання. Дані працівники свою причетність, в усній розмові, до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 заперечували.

Таким чином, аналізуючи матеріали службового розслідування у частині відмови надання пояснень працівниками поліції, відносно яких проводиться таке розслідування, вивченням пояснення ОСОБА_3 та керівництва Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, а також враховуючи те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 перебували у ОСОБА_3 за місцем проживання, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що інформація за фактом нанесення тілесних ушкоджень останньому окремими працівниками відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, підтвердилась.

У діях оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Вишгородського РУН ГУНП в Київські області лейтенанта поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті ЗО Конституції України, пункту 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.1 1.2018 № 893, абзаців 1, 2, 3, 6, 7, 8 пункту 1, абзацу 1 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, статті 15 Закону України «Про звернення громадян», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неналежному розгляді звернень громадян про вчиненні кримінальні правопорушення, не вжитті вичерпних заходів щодо встановленні всіх істотних обставин події та не поданні рапорту, щодо наявності ознак кримінального правопорушення, не повідомленні на спецлінію « 102» про факт отримання інформації про можливе вчинення особою кримінального правопорушення та не доповіді з даного приводу керівництву Вишгородського районного управління поліції, не сприянні у проведенні службового розслідування, незаконному проникненні на територію домоволодіння громадян, що призвело до порушення права на недоторканість житла останніх, порушенні прав і свобод людини, нанесенні тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_3 .

Вказана подія стала можливою у зв`язку з низькими морально-діловими якостями та низькою правосвідомістю ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , що унеможливлює їх подальшу службу в поліції.

Наказом ГУ НП в Київській області від 15.05.2023 №187 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції за порушення службової дисципліни.

Наказом ГУ НП в Київській області від 15.05.2023 №98 о/с вказане дисциплінарне стягнення було реалізовано та звільнено лейтенанта поліції оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII» (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону №580-VIII встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Припасами ч.1 ст.2 Закону №580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 ст.6 Закону №580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною першою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до приписів статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

При цьому, згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У контексті положень частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Положеннями статті 14 Закону Дисциплінарного статуту встановлено наступне.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває на момент розгляду даної справи.

Розділом V Дисциплінарного статуту визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Так, згідно ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування, за наслідками якого відповідачем прийнято оскаржувані накази, розпочато відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Київський області від 13.05.2023 №714.

Так, підставою для проведення службового розслідування слугував той факт, що 13.05.2023 надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Таким чином, службове розслідування відносно позивача розпочато з урахуванням підстав, визначених положеннями Закону № 2337-VIII.

Згідно з матеріалами службового розслідування, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції за дії, розцінені відповідачем як дисциплінарний проступок, що були виявлені відповідачем під час проведення службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, за 10 травня 2023 року в період з 19.00 год. по 21.00 год. ОСОБА_3 знаходився за своїм місцем проживання, у той же час коли він виходив по воду до криниці, побачив у себе на подвір`ї як 2 чоловіка перелізли через паркан і швидкими кроками прийшли до нього. Надалі працівники поліції заштовхали ОСОБА_3 в будинок і після чого один із працівників забрав ключі та пішов відкривати хвіртку, а інший залишився тримати його, через декілька хвилин зайшли 3 чоловіка. Чоловіки були одягнуті у цивільний одяг, службові посвідчення вони не показували, всі ці чоловіки були працівники поліції так як повідомили ОСОБА_3 чи впізнав він їх, та як у подальшому було встановлено, що це були поліцейські. Надалі вказані поліцейські нічого не пояснивши, почали наносити ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а саме били по голові, тулубу, руках та ногах, ногами ставали на голову і продовжували бити, один із чоловіків лише спостерігав та участі у побитті не приймав, у подальшому хтось із поліцейських почав бити його кабелем по спині та голові, під час побиття працівники поліції вимагали від ОСОБА_3 , щоб той зізнався у злочині якого він не скоював, у результаті побиття ОСОБА_3 вибили 4 зуба, окрім того йому було завдано інших тілесних ушкоджень у вигляді саден, забиття грудної клітки та інших частин тіла. Зі слів ОСОБА_3 , йому перестали наносити тілесні ушкодження після того, як він припинив чинити супротив та коли сильно почав скаржитись на біль. Надалі, працівники поліції сказали, що до п`ятниці, тобто на 12 травня 2023 року ОСОБА_3 повинен вирішити питання хто здійснив крадіжку або він мав би взяти цю крадіжку на себе.

В подальшому, до ОСОБА_3 приїхала сестра ОСОБА_14 , яка помітила, що він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вони попрямували до лікарні.

Відповідно до довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8» ОСОБА_3 було встановлено діагноз у вигляді: ЗЧМТ, забій головного мозку.

ОСОБА_3 зазначив, що він може впізнати працівників поліції, які наносили йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, з метою проведення впізнання та ідентифікації вказаних осіб, дисциплінарною комісією у ході проведення службового розслідування було пред`явлено фотозображення 8 поліцейський, з яких наявні фотознімки ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (розташовані за № № 1,4,5 та 8).

У ході пред`явлення фотознімків восьми осіб у форменому одязі працівників поліції, однієї статті, які не мають різких відмінностей у віці та зовнішності, ОСОБА_3 впізнав осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження 10.05.2023 та зазначив, що фотознімки даних осіб із восьми представлених розміщуються на фотокартках під № № 1,4, 5 та 8.

У зв`язку з вищевикладеним, було складено акт пред`явлення фотозображень для проведення впізнання та ідентифікації осіб (від 13.05.2023 за № 622/109/15/01-2023).

Аналізуючи пояснення громадянина ОСОБА_3 . комісія зробила висновок, що ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 порушено вимоги статті 30 Конституції України у якій зазначено, що кожному гарантується недоторканність житла та вимоги абзаців 1, 2, 3, 6, 7, 8 пункту 1, абзацу 1 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016.

Водночас, невиконання/недотримання позивачем службової дисципліни та притягнення його у зв`язку з цим до дисциплінарної відповідальності, не має жодного відношення до розслідування ним кримінального провадження.

В даному випадку, позивачем було вчинено діяння, несумісне з його посадою. Так, позивачем вчинений проступок, який проявився у порушенні статті 18 Закону № 580-VIII та Присяги працівника поліції. Тим самим, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Разом з тим, рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

Рішення ЄСПЛ у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії, заява № 63235/00, рішення від 19 квітня 2007 року.

У зв`язку з цим, суд запровадив функціональний критерій, заснований на характері обов`язків службовця та його відповідальності. Особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів "державного управління", держава не має такого інтересу. (див. згадану вище справу "Пеллегрін" (Pellegrin), п. 65). Таким чином, Суд постановив, що із сфери застосування пункту 1 статті 6 вилучаються лише такі спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язаної з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція (п. 66). Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять до сфери застосування пункту 1 статті 6 (п. 67)".

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Разом з тим судом встановлено, що висновок службового розслідування, сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним з вчиненим проступком.

Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.

Щодо посилань позивача на те, що ОСОБА_3 подав заяву від 16.05.2023 до начальника ГУНП в Київській області, у якій він зазначив, що ним надано передчасну інформацію щодо побиття його працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та заяву від 12.05.2023, у якій зазначено, що до працівників поліції, які брали у нього пояснення 12.05.2023 він претензій не має, а відтак відповідачем безпідставно не взято до уваги вказані заяви та безпідставно притягнуто працівників поліції до відповідальності, суд оцінює їх критично, оскільки матеріалами службового розслідування підтверджується факт побиття ОСОБА_3 працівниками поліції, в тому числі і позивачем.

При цьому, заява від 16.05.2023 була написана ОСОБА_3 вже після прийняття наказу про звільнення позивача з посади, а зміст заяви ОСОБА_3 від 13.05.2023 не дає підстав стверджувати, що позивач не причетний до факту побиття ОСОБА_3 .

При цьому, з метою встановлення обставин написання вказаних заяв і зміни пояснень, судом в якості свідка, для встановлення обставин справи, викликався громадянин ОСОБА_3 , який не прибув до суду для надання свідчень, а тому суд не може розцінювати вказані заяви як відсутність факту побиття працівниками поліції даної особи.

Окремо суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.12.2020 року у справі № 802/2046/18-а та у постанові Верховного суду від 16.10.2020 року у справі № 814/2622/13-а.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції прийнятий відповідачем у межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк