Справа № 420/10511/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу», виданого на виконання постанови Верховного Суду від 30.11.2023 року у адміністративній справі №420/8941/22.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідач порушив встановлений процесуальний порядок повороту виконання судового рішення і безпідставно скасував власні накази про поновлення на посаді, переведення його на іншу посаду, звільнення зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Позивач в межах справи №420/8941/22 оскаржував пункт 11 наказу Департаменту патрульної поліції від 08 квітня 2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДІШ дисциплінарних стягнень», яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, а також наказ Департаменту патрульної поліції від 15 квітня 2020 року №275о/с, в частині звільнення зі служби в поліції позивача. Тобто в межах справи №420/8941/22 досліджувалося питання щодо правомірності звільнення позивача з посади інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області. Проте позивача після поновлення на посаді переведено на посаду інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області. Крім того, 31 серпня 2023 року позивача звільнено зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. 02 січня 2024 року позивачу видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , вид пенсії: по інвалідності, 3 група, інвалідність армії. Таким чином, судові рішення у справі №420/8941/22 не стосуються наступного проходження позивачем служби в поліції, зокрема на новій посаді та звільнення позивача зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. На підставі зазначеного, позивач вважає, що постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №420/8941/22 не може бути підставою для скасування наказів відповідача про переведення позивача на іншу посаду та звільнення позивача зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що за результатами касаційного перегляду справи №420/8941/22 Верховний Суд 30.11.2023 прийняв постанову, якою касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнив частково, скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №420/8941/22, закрив провадження у цій справі. Таким чином постановою Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22 підтверджено законність першочергового звільнення позивача наказом Департаменту патрульної поліції №275о/с 15.04.2020 року. На виконання постанови Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22 наказом Департаменту патрульної поліції №216о/с від 12.02.2024 скасовано накази Департаменту патрульної поліції №1084о/с від 26.08.2022 та №1115о/с від 29.08.2023. Відповідач зазначає, що цей спір не майнового характеру, а тому норми КАС України щодо повороту виконання рішення суду не підлягають застосування у спірних правовідносинах.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті патрульної поліції.

Пунктом 11 наказу Департаменту патрульної поліції від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції «Про особовий склад» від 15.04.2020 року №275о/с звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку, з 15.04.2020 року у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, з виплатою грошової компенсації за 10 календарних днів невикористаної в році звільнення щорічної чергової оплачуваної відпустки. Визначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні становить 16 років 06 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - 02 роки 09 місяців 05 днів.

18.05.2020 року ОСОБА_1 не погоджуючись зі звільненням звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування п. 11 наказу №216 від 08.04.2020 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №420/4155/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування пункту 11 наказу №216 від 08.04.2020 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2021 року у справі №420/4155/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 року в справі №420/4155/20.

30.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування пункту 11 наказу №216 від 08.04.2020 року, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі №420/8941/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 11 наказу Департаменту патрульної поліції від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 15.04.2020 року №275о/с, в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції Балабана Сергія Георгійовича, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 16 квітня 2020 року, зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України самостійно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2021 року по 12 серпня 2022 року включно, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 26.08.2022 року №1084о/с «По особовому складу» на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі №420/8941/22 скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 15.04.2020 року №275о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0041641) з 15.04.2020 та поновлено його на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області з 16.04.2020 року, виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 29.08.2023 року №1115о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області, з 31 серпня 2023 року, з виплатою грошової компенсації за 29 діб невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у році звільнення, установивши премію за серпень 2023 року в розмірі 186,062 %. Цим наказом також визначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки у календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 22 дні, для виплати одноразової допомоги при звільненні зі служби - 19 років 10 місяців 22 дні. Підстави: рапорт ОСОБА_2 від 17.08.2023 та свідоцтво про хворобу №618/2, видане 08.08.2023 медичною військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

Постановою Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №420/8941/22 скасовано, провадження у справі №420/8941/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дії та бездіяльності протиправними закрито.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу» на виконання постанови Верховного Суду від 30.11.2023 року №420/8941/22 скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 26.08.2022 року №1084о/с про поновлення на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 , з 16 квітня 2020 року. Цим наказом також визначено виплатити грошову компенсацію за 42 доби невикористаних щорічних днів основної та додаткової оплачуваних відпусток (2022 рік - 14 діб, 2023 рік - 28 діб); зарахувати фактично відпрацьований час з 26 серпня 2022 року до 31 серпня 2023 року до стажу служби в поліції; станом на 12 лютого 2024 року стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні - 17 років 06 місяців 12 днів; відрахувати з грошового забезпечення та інших виплат ОСОБА_2 2583,59 грн. - вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Крім того, наказом Департаменту патрульної поліції від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу» скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 29.08.2023 року №1115о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0041641), інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області, з 31 серпня 2023 року.

ОСОБА_1 не погодився з правомірністю наказу №216о/с від 12.02.2024 року, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Відповідно до положень ст. 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить: звільнення зі служби в поліції - протягом трьох років.

Закінчення строку дії дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади не дає поліцейському права бути поновленим на посаді, з якої він був звільнений за порушення дисципліни.

Поліцейський, звільнений з поліції за вчинення дисциплінарного проступку, не може бути прийнятий на службу до поліції протягом трьох років з дня виконання наказу про звільнення.

Суд зазначає, що позивача звільнено зі служби в поліції наказом Департаменту патрульної поліції «Про особовий склад» від 15.04.2020 року №275о/с з 15.04.2020 року у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно наказу від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» (п. 11).

У контексті фактичних обставин цієї справи рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №420/4155/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 року, та ухвалою Верховного Суду від 01.06.2021 року у справі №420/4155/20 підтверджено законність першочергового звільнення позивача на підставі п. 11 наказу від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень».

Разом з цим, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі №420/8941/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року, роботодавець (ДПП) був зобов`язаний поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області з 16.04.2020 року, що й було здійснено відповідачем шляхом прийняття наказу від 26.08.2022 року №1084о/с «По особовому складу».

Пізніше, наказом відповідача від 29.08.2023 року №1115о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я) з 31.08.2023 року.

Після цього, постановою Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22, якою скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року, підтверджено законність першочергового звільнення позивача з 15.04.2020 року у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно наказу від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» (п. 11).

Таким чином, з огляду на проміжне рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №420/8941/22, ухвалені на користь ОСОБА_1 , Департаменту патрульної поліції був зобов`язаний поновити його на посаді, а у подальшому повторно звільнити у зв`язку з ухваленням Верховним Судом постанови від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22, коли перестала існувати правова підстава для залишення його на посаді.

Однак, оскільки позивач на той час вже був звільнений зі служби в поліції згідно наказу від 29.08.2023 року №1115о/с, тому наказом від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу» відповідачем скасовано наказ від 26.08.2022 року №1084о/с про поновлення на посаді з 16.04.2020 року, визначено зарахувати фактично відпрацьований час з 26.08.2022 року (дата наказу про поновлення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі №420/8941/22) до 31.08.2023 року (дата звільнення згідно наказу від 29.08.2023 року №1115о/с) до стажу служби в поліції, а також скасовано наказ від 29.08.2023 року №1115о/с про звільнення зі служби в поліції за станом здоров`я з 31.08.2023 року.

Крім того, наказом від 12.02.2024 року №216о/с позивачу перераховано стаж служби в поліції з урахуванням правомірності звільнення з 15.04.2020 року, а саме до визначеного наказом від 15.04.2020 року №275о/с стажу 16 років 06 місяців 06 днів додано стаж за фактично відпрацьований час за період з 26.08.2022 року до 31.08.2023 року.

З урахуванням встановлених обставин, ОСОБА_1 мав бути звільнений зі служби в поліції ще на підставі наказу від 08.04.2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», законність якого була підтверджена у судовому порядку.

З огляду на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №420/8941/22, які згодом були скасовані, тимчасово до висновків Верховного Суду, права позивача мали бути захищені, зокрема шляхом поновлення його на посаді в органах поліції.

Однак, після того, як правова підстава поновлення позивача перестала існувати (скасування Верховним Судом рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №420/8941/22) обґрунтованих підстав вважати, що перебування позивача на службі в поліції з 16.04.2020 року було законним, немає.

Тобто, всі подальші правовідносини між позивачем та відповідачем після 15.04.2020 року виникали виключно на підставі ухвалюваних рішень у судових справах, поновлюючи і припиняючи трудові правовідносини між сторонами.

Таким чином, Департамент патрульної поліції у зв`язку з ухваленням Верховним Судом постанови від 30.11.2023 року у справі №420/8941/22 повинен був реалізувати припинення трудових правовідносин із ОСОБА_1 після закінчення касаційного перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №420/8941/22 виключно на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», що й було здійснено шляхом прийняття наказу від 12.02.2024 року №216о/с.

Відповідно до ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд вважає безпідставними доводи позивача в обґрунтування позову, що судові рішення у справі №420/8941/22 не стосуються наступного проходження позивачем служби в поліції, зокрема на новій посаді, та подальшим звільненням зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, оскільки сам факт поновлення позивача на службі в поліції наказом від 26.08.2022 року №1084о/с, як вже зазначалось, був тимчасовим заходом з метою захисту його прав до того часу, поки Верховний Суд не підтвердив обґрунтованість та правомірність його звільнення з 15.04.2020 року.

Також, суд враховує, що фактично відпрацьований позивачем час з 26.08.2022 року до 31.08.2023 року оскаржуваним наказом зараховано до його стажу служби в поліції.

Що стосується посилань позивача, що відповідач порушив встановлений процесуальний порядок повороту виконання судового рішення і безпідставно скасував власні накази, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 4, 5 ст. 380, ч. 1 ст. 381 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Системний аналіз вищенаведених приписів процесуального законодавства надає підстави стверджувати, що метою інституту повороту виконання судового рішення є усунення наслідків скасованого рішення суду. Такий інститут спрямований на створення дієвих та ефективних гарантій дотримання прав та законних інтересів добросовісного боржника в разі виконання визнаного згодом судового рішення як помилковим.

Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Разом з цим, вирішальною правовою підставою для здійснення повороту судового рішення є скасування чи зміна вищестоящим судом вже виконаних судових рішень, а також реалізація скасованого рішення внаслідок одержання стороною майна. При цьому, передумовою для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення у справі про стягнення коштів є встановлення факту перерахування таких коштів згідно рішення суду.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тобто, суд на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, має задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

При цьому, оскаржуваний наказ від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу» виданий Департаментом патрульної поліції на виконання постанови Верховного Суду від 30.11.2023 року у адміністративній справі №420/8941/22 не з метою захисту майнових прав, а через необхідність врегулювання належної підстави звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з фактичним звільненням з 31.08.2023 року на підставі наказу від 29.08.2023 року №1115о/с.

Тому, в діях відповідача відсутні ознаки протиправності щодо врегулювання порядку звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Таким чином, наказ відповідача від 12.02.2024 року №216о/с не стосується повороту виконання судового рішення у справі №420/8941/22.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в межах заявлених позивачем доводів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 12.02.2024 року №216о/с «По особовому складу», виданого на виконання постанови Верховного Суду від 30.11.2023 року у адміністративній справі №420/8941/22 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА