Справа № 320/45951/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року №320/45951/23

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Білоноженко М.А.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, )
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 сумb компенсації втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2020 по 20.07.2023, присуджених постановою Окружного адміністративного суду в м. Києві від 19.03.2020 по справі №640/14493/19 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів з 27.08.2020 по 20.07.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Окружного адміністративного суду в м.Києві від 19.03.2020 по справі № 640/14493/19 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання рішення суду від 19.03.2020 №640/14493/19 відповідач виплатив позивачу увесь нарахований борг пенсії у сумі 367,412,40 грн лише 27.08.2023 року, в той же час, як рішення набрало законної сили 27.08.2020. Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за спірний період. Однак, відповідач відмовив позивачу в такій виплаті, посилаючись на відсутність правових підстав. Позивач, вважаючи, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за спірний період, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями ч.6 ст.162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2020 у справі №640/14493/19, яке набрало законної сили 27.08.2020, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням посадового окладу за посадою, з якої йому вона була призначена, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.01.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% від грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії та додатково 25% від основного розміру пенсії, на підставі довідки від 28.05.2019 року №1-24.2.2/2829/19, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмеження максимального розміру пенсії.

На виконання зазначеного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві проведено перерахунок та нарахування пенсії.

В той же час, виплата суми нарахованої, але не виплаченої пенсії (боргу), було здійснено лише 20.07.2023 року, що підтверджується випискою по рахунку з «Ощадбанка».

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним призначенням та виплатою пенсії за період з 27.08.2020 по 20.07.2023.

Відповідач листом відмовив позивачу у виплаті компенсації за втрату частини доходів, посилаючись на те, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Вважаючи відмову у нарахуванні та виплаті компенсації в зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Відповідно до статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми Порядку № 159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Так, відповідно до п. 1 3 зазначеного Порядку дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Отже, з наведеного слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, індексації грошових доходів громадян, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

За змістом статті 6 Закону №2050-ІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Спірним питанням у цій справі є, зокрема, правомірність дій відповідачів щодо відмови у проведенні нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Як вбачається з матеріалів, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2020 №640/14493/19 відповідачем здійснено перерахунок, в той же час, виплату перерахованої та нарахованої пенсії на виконання рішення суду було здійснено лише 20.07.2023 року, що підтверджується випискою з «Ощадбанку».

Отже, в спірному випадку має місце несвоєчасна виплата сум пенсії відповідачем за період з 27.08.2020 по 20.07.2023, а тому ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за вказаний період.

Висновок щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, за період з моменту неправомірного нарахування пенсії відповідачем до моменту фактичної її виплати викладений Верховним Судом у постанові від 12.02.2019 у справі №814/1428/18 та підтриманий у постанові від 21.08.2023 у справі №460/6767/20.

Щодо строку звернення з позовом суд зазначає, що саме з моменту отримання листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від листом від 29.08.2023 №29580-29404/Б-02/8-2600/23 розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення позивача до суду із заявленими ним позовними вимогами.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 у справі №460/4166/20 та підтримана Верховним Судом у постанові від 21.08.2023 у справі №460/6767/20.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 03.11.2023, шестимісячний строк звернення ним дотримано.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів за несвоєчасно проведену виплату пенсії вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті позивачу компенсації втрати частини за несвоєчасно проведену виплату пенсії та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за спірний період.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, у зв`язку з чим, судові витрати не розподіляються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 сумb компенсації втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2020 по 20.07.2023, присуджених постановою Окружного адміністративного суду в м. Києві від 19.03.2020 по справі №640/14493/19 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів з 27.08.2020 по 20.07.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Окружного адміністративного суду в м. Києві від 19.03.2020 по справі № 640/14493/19 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоноженко М.А.