Справа № 990SСGС/8/24
Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 990SCGC/8/24

Провадження № 11-75сап24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.,

розглянула у порядку письмового провадження скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст та обґрунтування наведених у скарзі вимог

1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 оскаржив до Великої Палати Верховного Суду рішення Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

2. Цим рішенням ВРП погодилася з висновками її Другої Дисциплінарної палати, згідно з якими в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), а саме безпідставне затягування чи невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.

3. ОСОБА_1 вважає, що висновки ВРП про порушення строків розгляду судових справ через дії судді є передчасними та зроблені без належної перевірки обставин розгляду справ.

4. На думку скаржника, розгляд справ (№ 500/1514/17 та № 500/1523/17) проведений з урахуванням об`єктивних обставин затягування розгляду справи представниками Товариства з обмеженою відповідальності «Злагода» (далі - ТОВ «Злагода»), про які надані пояснення члену Другої Дисциплінарної палати ВРП.

5. Зазначає про те, що головуючий у судовому засіданні не мав передбачених законом повноважень розглянути справу по суті спору без урахування клопотань представників сторін про відкладення розгляду справи з метою надання доказів, проти чого не заперечувала інша сторона і що у свою чергу унеможливлює розгляд справи у більш стислі строки. Строки розгляду справи призначались із урахуванням погоджень представниками сторін.

6. Зауважує, що представники сторін були оповіщені про дати судових засідань, а тому повістки для виклику сторін визнавались зайвими витратами засобів, які знаходяться у використанні суду. Звертає увагу, що зазначена обставина не була перевірена ні членами Дисциплінарної палати ВРП, ні членами ВРП і зазначені в скарзі адвокати не були заслухані.

7. Крім того, скаржник відзначає, що дисциплінарне стягнення застосовано до нього без врахування приписів частини одинадцятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ.

8. При цьому ВРП помилково визначила дату (31 травня 2021 року відкрито дисциплінарні провадження щодо судді ОСОБА_1 ), з якої необхідно відраховувати зазначений вище строк. Вважає, що дисциплінарне стягнення до нього могло бути застосоване до 30 червня 2023 року.

9. Просить скасувати рішення ВРП від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Позиція ВРП

10. У відзиві на скаргу ВРП зазначає про відсутність підстав, передбачених статтею 52 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), за яких рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати, може бути скасоване. Друга Дисциплінарна палата ВРП правильно встановила обставини дисциплінарної справи, надала їм належну оцінку, а наведені у скарзі доводи не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

11. Посилається на те, що доводи скаржника не спростовують висновків Другої Дисциплінарної палати ВРП.

12. ВРП просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені його скарги.

Рух скарги

13. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 квітня 2024 року відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24, а ухвалою від 15 травня 2024 року призначила справу за цією скаргою до розгляду в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

14. ОСОБА_1 . Постановою Верховної Ради України від 02 березня 2000 року № 1499-ІІІ обраний на посаду судді Ізмаїльського районного суду Одеської області безстроково.

15. Указом Президента України від 23 березня 2004 року переведений на посаду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

16. До ВРП надійшли скарги (вх. № 460/2/13-20 від 14 червня 2020 року, № 460/10/13-20 від 30 червня 2020 року, № 460/14/13-20 від 22 липня 2020 року, № 460/21/13-20 від 27 липня 2020 року, № 460/23/13-20 від 10 серпня 2020 року, № 460/26/13-20 від 11 серпня 2020 року, № 460/27/13-20 від 13 серпня 2020 року, № 460/39/13-20 від 27 серпня 2020 року, № 460/40/13-20 від 27 серпня 2020 року) ТОВ «Злагода» в особі адвоката Ягунова Д. В на дії судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя у справах № 500/1514/17, № 500/1523/17, оскільки, на думку скаржника, суддею ОСОБА_1 порушено розумні строки розгляду цих справ.

17. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 24, 30 червня 2020 року та протоколів передачі справи раніше визначеному члену ВРП від 22, 27 липня, 10, 11, 13, 27 серпня 2020 року вказані дисциплінарні скарги передано члену ВРП ОСОБА_3 для попередньої перевірки.

18. Ухвалами Другої Дисциплінарної палати ВРП від 31 травня 2021 року № 1173/2дп/15-21, № 1174/2дп/15-21 відкрито дисциплінарні справи стосовно судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , оскільки в діях судді вбачались ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.

19. Дисциплінарну справу за скаргами ТОВ «Злагода», поданими адвокатом Ягуновим Д. В. (№ 460/10/13-20 від 30 червня 2020 року, № 460/21/13-20 від 27 липня 2020 року, № 460/23/13-20 від 10 серпня 2020 року, № 460/40/13-20 від 27 серпня 2020 року), об`єднано в одну дисциплінарну справу з дисциплінарною справою, яка відкрита за скаргами ТОВ «Злагода», поданими адвокатом Ягуновим Д. В. (вх. № 460/2/13-20 від 14 червня 2020 року, № 460/14/13-20 від 22 липня 2020 року, № 460/26/13-20 від 11 серпня 2020 року, № 460/27/13-20 від 13 серпня 2020 року, № 460/39/13-20 від 27 серпня 2020 року).

20. На підставі протоколу повторного автоматизованого визначення члена ВРП у справі та протоколу передачі справи раніше визначеному члену ВРП від 02 листопада 2023 року дисциплінарну справу передано члену ВРП ОСОБА_4 (доповідач), який відповідно до 4 пункту 237 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ тимчасово здійснює повноваження дисциплінарного інспектора.

21. Рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 встановлено, що суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 унаслідок недбалості, у зв`язку з неналежним ставленням до виконання службових обов`язків під час розгляду справ № 500/1514/17 та № 500/1523/17 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом).

Щодо справи № 500/1514/17

22. 31 березня 2017 року справа № 500/1514/17 за позовом ТОВ «Злагода» до ОСОБА_5 , Селянського (фермерського) господарства «Чебан Петро Григорович» (далі - СФГ « ОСОБА_6 ») про визнання договору оренди недійсним надійшла до провадження судді ОСОБА_1

23. 03 квітня 2017 року суддя ОСОБА_1 надіслав запити щодо місця реєстрації відповідачів, відповіді на які надійшли до суду 12 квітня 2017 року.

24. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року відкрито провадження у справі № 500/1514/17 за позовом ТОВ «Злагода» до ОСОБА_5 , СФГ «Чебан Петро Григорович» про визнання договору оренди недійсним, розгляд якої призначено на 09 червня 2017 року.

25. 09 червня 2017 року підготовче судове засідання відкладено на 02 серпня 2017 року на підставі заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи, про що секретар судового засідання склала довідку.

26. 01 серпня 2017 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів у порядку статті 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

27. 02 серпня 2017 року ОСОБА_5 подала зустрічну позовну заяву.

28. Ухвалою суду від 02 серпня 2017 року справу № 500/1514/17 призначено до судового розгляду на 23 листопада 2017 року.

29. З 07 серпня до 03 жовтня 2017 року суддя ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці.

30. 23 листопада 2017 року сторони прибули в судове засідання. Представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у порядку статті 137 ЦПК України та уточнення до позовної заяви. Відповідачам вручено зустрічну позовну заяву. Судове засідання відкладено на 29 січня 2018 року.

31. 29 січня 2018 року сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, про що секретар судового засідання склала довідку.

32. 02 березня 2018 року сторони в судове засідання не прибули.

33. 05 квітня 2018 року представник позивача подав до суду: уточнення до позовної заяви; заяву про застосування позовної давності; заяву про виклик позивача для надання пояснень. Представник відповідача подав: відзив на зустрічну позовну заяву; заяву про застосування позовної давності та клопотання про особисту участь позивача в розгляді справи за зустрічним позовом.

34. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2018 року. Прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ТОВ «Злагода», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», структурний підрозділ Одеської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру», - про визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

35. 23 червня 2018 року представник позивача подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів у порядку статті 83 ЦПК України.

36. 26 червня 2018 року сторони з`явились у судове засідання, представник позивача подав відзив, клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. Розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2018 року.

37. Із 06 серпня до 02 жовтня 2018 року суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці.

38. 24 жовтня 2018 року судове засідання відкладено на 18 грудня 2018 року.

39. 18 грудня 2018 року, 19 лютого, 15 травня та 09 липня 2019 року судові засідання відкладались у зв`язку з неявкою сторін, про що секретар судового засідання склав довідки.

40. З 05 серпня до 01 жовтня 2019 року суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці.

41. 16 жовтня, 10 грудня 2019 року, 11 лютого, 29 квітня 2020 року судові засідання відкладались у зв`язку з неявкою сторін.

42. 29 квітня 2020 року від представника сторони надійшла заява про відкладення розгляду справи. Судове засідання призначено на 21 липня 2020 року.

43. 21 липня 2020 року від СФГ «Чебан Петро Григорович» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 01 грудня 2020 року.

44. З 10 серпня до 05 жовтня 2020 року суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці.

45. 01 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 29 грудня 2020 року через неявку представника сторони.

46. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2020 року судове засідання, призначене на 29 грудня 2020 року, постановлено провести в режимі відеоконференції.

47. Судове засідання, призначене на 29 грудня 2020 року, відкладено на 29 березня 2021 року через неявку представника сторони.

48. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2021 року первісні позовні вимоги задоволено, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

49. Отже, після відкриття провадження у справі 13 квітня 2017 року про судові засідання, що призначалися в межах розгляду справи, сторонам не повідомлялося засобами поштового зв`язку. Матеріали справи містять копію повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих код 883; а. с. 109), з якого неможливо встановити суб`єкта повідомлення.

50. Матеріали справи містять інформацію про отримання ОСОБА_7 (представник ТОВ «Злагода) повістки про призначене судове засідання на 21 липня 2020 року. Інша інформація щодо повідомлення учасників справи № 500/1514/17 про призначені судові засідання відсутня.

Щодо справи № 500/1523/17

51. 31 березня 2017 року справа № 500/1523/17 за позовом ТОВ «Злагода» до ОСОБА_8 , СФГ « ОСОБА_6 » про визнання договору оренди недійсним надійшла до провадження судді ОСОБА_1

52. 03 квітня 2017 року суддя ОСОБА_1 надіслав запити щодо місця реєстрації відповідачів, відповіді на які надійшли до суду 12 квітня 2017 року.

53. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року відкрито провадження у справі № 500/1523/17 за позовом ТОВ «Злагода» до ОСОБА_8 , СФГ « ОСОБА_6 » про визнання договору оренди недійсним. Розгляд справи призначено на 09 червня 2017 року.

54. 09 червня 2017 року підготовче судове засідання відкладено на підставі заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи на 02 серпня 2017 року, про що секретар судового засідання склала довідку.

55. 01 серпня 2017 року до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів у порядку статті 137 ЦПК України.

56. Ухвалою суду від 02 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду на 23 листопада 2017 року.

57. З 07 серпня до 03 жовтня 2017 року суддя ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці.

58. 23 листопада 2017 року сторони прибули в судове засідання. Представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у порядку статті 137 ЦПК України та уточнення до позовної заяви. Відповідачам вручена зустрічна позовна заява. Судове засідання відкладено на 29 січня 2018 року.

59. 29 січня 2018 року сторони в судове засідання не прибули, про що секретар судового засідання склала довідку.

60. 02 березня 2018 року сторони в судове засідання не прибули.

61. 06 квітня 2018 року представник позивача подав до суду уточнення до позовної заяви, заяву про застосування позовної давності, клопотання про виклик позивача для надання особистих пояснень. Також представник відповідача подав відзив на зустрічну позовну заяву, заяву про застосування позовної давності та клопотання про особисту участь позивача в розгляді справи за зустрічним позовом.

62. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2018 року. Прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_8 до ТОВ «Злагода», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

63. 22 червня 2018 року представник сторони подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів у порядку статті 83 ЦПК України.

64. 26 червня 2018 року сторони з`явились у судове засідання, представник позивачаподав відзив, клопотання про долучення до матеріалів справи документів, клопотання про виклик позивача за зустрічним позовом. Розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2018 року.

65. Із 06 серпня до 02 жовтня 2018 року суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці.

66. 25 жовтня 2018 року судове засідання відкладено на 19 грудня 2018 року.

67. 19 грудня 2018 року, 19 лютого, 21 травня 2019 року судові засідання відкладались у зв`язку з неявкою сторін, про що секретар судового засідання склала довідки.

68. Із серпня до жовтня 2019 року суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці.

69. У судове засідання 26 листопада 2019 року з`явилися представники відповідача, розгляд справи відкладено на 29 січня 2020 року.

70. 29 січня 2020 року судове засідання відкладено на 10 квітня 2020 року.

71. 10 квітня 2020 року судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою сторін, про що секретар судового засідання сформувала відповідну довідку.

72. 01 липня 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися.

73. З 05 серпня до 01 жовтня 2020 року суддя перебував у запланованій черговій щорічній відпустці.

74. 06 листопада 2020 року судове засідання відкладено на 02 лютого 2021 року у зв`язку з неявкою представника відповідача.

75. З інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що згідно з ухвалою від 17 грудня 2020 року судове засідання, призначене на 02 лютого 2021 року, постановлено провести в режимі відеоконференції.

76. 02 лютого 2021 року судове засідання відкладено на 21 квітня 2021 року через неявку представника відповідача.

77. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2021 року первісні позовні вимоги задоволено, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

78. Отже, після відкриття провадження у справі (13 квітня 2017 року) про судові засідання, що призначалися в межах справи, сторонам не повідомлено засобами поштового зв`язку. Матеріали справи містять копію повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_8 (представник ТОВ «Злагода; а. с. 22), яким його повідомлено про судові засідання, призначені на 20 липня та 02 серпня 2017 року. Інша інформація щодо повідомлення учасників справи № 500/1523/17 про призначені судові засідання відсутня.

79. Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 унаслідок недбалості, у зв`язку з неналежним ставленням до виконання службових обов`язків під час розгляду справ № 500/1514/17, №500/1523/17 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.

80. ВРП за наслідками розгляду скарги судді ОСОБА_1 на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 «Про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишила це рішення без змін.

81. ВРП зазначила, що суддя ОСОБА_1 13 квітня 2017 року відкрив провадження у справі № 500/1514/17, однак попереднє судове засідання провів 02 серпня 2017 року, що суттєво перевищує строк, визначений ЦПК України.

82. Судові засідання у цій справі не відбулись у зв`язку з поданням сторонами клопотань про відкладення розгляду справи, уточнень до позовної заяви, зустрічного позову та неявкою сторін.

83. Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення учасників справи про призначені судові засідання.

84. Розгляд справи № 500/1514/17 завершено 29 березня 2021 року, що свідчить про порушення суддею ОСОБА_1 приписів статті 210 ЦПК України.

85. Оскільки з моменту відкриття суддею ОСОБА_1 провадження у справі № 500/1514/17 до ухвалення рішення у цій справі минуло 3 роки 11 місяців та в межах розгляду справи призначалися судові засідання зі значними інтервалами, суддя не дотримав вимог статті 210 ЦПК України.

86. Суддя ОСОБА_1 13 квітня 2017 року відкрив провадження у справі № 500/1523/17, однак попереднє судове засідання провів 02 серпня 2017 року, що суттєво перевищує строк, визначений ЦПК України.

87. З моменту відкриття провадження у справі № 500/1523/17 до моменту ухвалення рішення минуло понад 4 роки (4 роки 8 днів).

88. У справі № 500/1523/17 призначалися судові засідання, які не відбувались у зв`язку з поданням сторонами клопотань про відкладення розгляду справи, уточнень до позовної заяви, зустрічного позову та неявкою сторін.

89. У той же час матеріали справи не містять відомостей про повідомлення учасників справи про призначені судові засідання.

90. Оскільки з моменту відкриття суддею ОСОБА_1 провадження у справі № 500/1523/17 до ухвалення рішення минуло понад 4 роки, в межах розгляду справи призначались судові засідання зі значним інтервалами, суддя не дотримав вимог статті 210 ЦПК України.

91. ВРП дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1 мав усвідомлювати, що подання сторонами численних клопотань зумовить відкладення розгляду справ та, як наслідок, порушення процесуальних строків.

92. Рівень навантаження на суддю ОСОБА_1 (за 2017-2021 роки) в цьому випадку не може бути об`єктивною причиною неможливості розгляду справ № 500/1514/17, № 500/1523/17 з 13 квітня 2017 року у межах розумних строків. Так, з березня до грудня 2017 року до провадження судді надійшло: 0 кримінальних справ (розглянуто 0 справ, залишок на кінець 2017 року - 3 справи); 522 цивільні справи (розглянуто 477 справ, залишок на кінець 2017 року - 337 справ); 1 адміністративна справа (розглянуто 0 справ, залишок на кінець 2017 року - 1 справа); 179 справ про адміністративні правопорушення (розглянуто 182 справи, залишок на кінець 2017 року - 1 справа). У 2018 році до провадження судді надійшло: 31 кримінальна справа (розглянуто 15 справ, залишок на кінець 2018 року - 19 справ); 686 цивільних справ (розглянуто 648 справ, залишок на кінець 2018 року - 375 справ); 2 адміністративні справи (розглянуто 2 справи, залишок на кінець 2018 року - 1 справа); 279 справ про адміністративні правопорушення (розглянуто 251 справ, залишок на кінець 2018 року - 29 справ). У 2019 році до провадження судді надійшло: 16 кримінальних справ (розглянуто 19 справ, залишок на кінець 2019 року - 16 справ); 721 цивільна справа (розглянуто 687 справ, залишок на кінець 2019 року - 409 справ); 14 адміністративних справ (розглянуто 7 справ, залишок на кінець 2019 року - 8 справ); 294 справи про адміністративні правопорушення (розглянуто 311 справ, залишок на кінець 2019 року - 12 справ). У 2020 році до провадження судді надійшло: 1 кримінальна справа (розглянуто 4 справи, залишок на кінець 2020 року - 13 справ); 623 цивільні справи (розглянуто 538 справ, залишок на кінець 2020 року - 494 справи); 0 адміністративних справ (розглянуто 7 справ, залишок на кінець 2020 року - 1 справа); 229 справ про адміністративні правопорушення (розглянуто 221 справу, залишок на кінець 2020 року - 20 справ). З 1 січня 2021 року до 20 квітня 2021 року до провадження судді надійшло: 1 кримінальна справа (розглянуто 0 справ, залишок на 20 квітня 2021 року - 14 справ); 302 цивільні справи (розглянуто 308 справ, залишок на 20 квітня 2021 року 488 справ); 1 адміністративна справа (розглянуто 2 справи, залишок на 20 квітня 2021 року - 0 справ); 66 справ про адміністративні правопорушення (розглянуто 73 справи, залишок на 20 квітня 2021 року - 13 справ).

93. ВРП зазначила, що установлені під час розгляду дисциплінарної справи порушення вказують на те, що суддя ОСОБА_1 під час розгляду справ № 500/1514/17 та № 500/1523/17 діяв усупереч вимогам ЦПК України, унаслідок чого не забезпечив судового розгляду вказаних справ протягом розумного строку.

94. ВРП також заначила, що строк для застосування дисциплінарного стягнення до судді ОСОБА_1 не сплинув, а його аргументи із цього питання не заслуговують на увагу, оскільки дисциплінарне провадження щодо нього розпочато 31 травня 2021 року і не завершено станом на дату розгляду Другою Дисциплінарною палатою ВРП.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

95. Велика Палата Верховного Суду, перевіривши матеріали дисциплінарного провадження щодо судді, дослідивши наведені в скарзі на рішення ВРП доводи, виходить з такого.

96. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

97. З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.

98. Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

99. Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.

100. Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.

101. Так, частинами першою, сьомою та восьмою статті 49 цього Закону передбачено, що розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь суддя, скаржник, їх представники.

102. У засіданні Дисциплінарної палати заслуховуються доповідач, суддя, скаржник, їх представники, свідки та інші особи, які були викликані або запрошені взяти участь у засіданні.

103. Учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватися з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.

104. Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

105. Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

106. Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.

107. За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП має право:

1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;

2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;

5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

108. На підставі частини другої статті 52 Закону № 1798-VIII право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення.

109. Частиною сьомою статті 266 КАС України визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.

110. Наведені вище положення Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС України узгоджуються з пунктом 77 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в якому, серед іншого, зазначено, що організація дисциплінарного розгляду в кожній країні повинна бути такою, що дозволяє подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду.

111. Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;

4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

112. У пункті 123 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його практикою навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у зазначеному вище органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції» (див. пункт 29 рішення від 10 лютого 1983 року у справі «Альбер і Ле Конт проти Бельгії» та пункт 42 рішення від 14 листопада 2006 року у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства», заява № 60860/00). У межах скарги за статтею 6 Конвенції, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (див. пункти 44-47 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Сполученого Королівства» та пункт 43 згаданого рішення у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства»).

113. Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

114. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

115. Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.

116. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

117. Згідно з положеннями частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

118. Як убачається з матеріалів справи, на засіданні ВРП 14 березня 2024 року при розгляді скарги судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 були присутні 15 членів ВРП, з яких 11 за результатами голосування проголосували за прийняття оскаржуваного рішення, проти - 0. Із ксерокопії цього протоколу вбачається, що воно підписане всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.

119. Отже, рішення прийнято повноважним складом ВРП, при цьому ОСОБА_1 у своїй скарзі цей факт під сумнів не ставить.

120. На підставі пункту 3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП може бути скасовано також у випадку, якщо суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП.

121. З копій матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду його скарги (лист від 01 березня 2024 року № 7953/0/9-24).

122. ОСОБА_1 14 березня 2024 року взяв участь у засіданні ВРП (в режимі відеоконференції) з розгляду його скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24, що також підтверджується витягом з протоколу № 23 засідання ВРП від 14 березня 2024 року.

123. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.

124. Оцінюючи рішення ВРП від 14 березня 2024 року № 433/2дп/15-24 щодо наявності у ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що визначальним критерієм правомірності оскаржуваного рішення відповідача є встановлення дисциплінарним органом обставин, що свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.

125. Предметом оскарження до ВРП було рішення її Другої Дисциплінарної палати від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.

126. Статтею 108 Закону № 1402-VIII та частиною другою статті 42 Закону № 1798-VІІІ установлено, що дисциплінарні провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП.

127. Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

128. За змістом статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

129. Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України розумні строки розгляду справи судом є однією з основних засад судочинства.

130. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

131. Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII).

132. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

133. Строки розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження регламентуються статтею 275 ЦПК України. Вказаною статтею визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

134. Стаття 3 ЦПК України як одну із засад (принципів) цивільного судочинства визначає розумність строків розгляду справи судом.

135. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

136. Скаржник вказував на тривалий розгляд цивільної справи.

137. ВРП правильно зазначила, що у цій справі предметом дисциплінарного провадження є не судове рішення, а поведінка судді, виконання ним професійних обов`язків під час здійснення правосуддя, дотримання відповідних правил і вимог тощо.

138. Пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав безпідставного затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасного надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

139. Обов`язковою умовою для встановлення в діях судді ознак вказаного дисциплінарного проступку, зокрема невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, чи безпідставного її затягування, є встановлення обставин, які свідчать, що це мало місце у зв`язку з безпідставним невчиненням суддею дій, спрямованих на забезпечення розгляду справи протягом строку, встановленого законом, або умисним вчиненням дій, що мали наслідком затягування строків розгляду справи.

140. Сам факт порушення строку розгляду скарги чи справи без встановлення вказаних обставин не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді. Наведене узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у пункті 156 постанови від 10 лютого 2022 року (провадження № 11-442сап20).

141. У своїй практиці ЄСПЛ виходить з того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і зумовлюють певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік; «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

142. Повертаючись до кваліфікації діяння, як безпідставного затягування чи невжиття заходів щодо розгляду справи, яке ставиться в провину судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , слід зазначити, що критеріями оцінки належності поведінки судді у зазначеному аспекті можуть слугувати: своєчасність призначення справи до розгляду; величина інтервалів між судовими засіданнями; обґрунтованість їх відкладення чи оголошення у них перерв; обґрунтованість та своєчасність повернення матеріалів для належного оформлення чи повернення додаткових матеріалів; повнота підготовки справ до розгляду; повнота вжитих суддею заходів щодо усунення обставин, які унеможливлюють розгляд справи чи спричиняють його затягування; належність та дієвість контролю з боку судді за виконанням службових обов`язків працівниками суду, у тому числі щодо формування та надіслання судових повісток / кореспонденції, за своєчасністю виконання запитів суду іншими органами тощо.

143. Як установлено в оскаржуваному рішенні ВРП та рішенні її Другої Дисциплінарної палати, провадження у справі № 500/1514/17 тривало 3 роки 11 місяців, а провадження у справі № 500/1523/17 тривало 4 роки 8 днів із моменту відкриття суддею ОСОБА_1 провадження у справах до ухвалення рішення у них.

144. ВРП установлено, що суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 13 квітня 2017 року відкрив провадження у справі № 500/1514/17, а попереднє судове засідання провів 02 серпня 2017 року, що суттєво перевищує строк, визначений ЦПК України (у редакції на момент відкриття провадження у справі № 500/1514/17).

145. При цьому ВРП встановлено, що судові засідання у цій справі не відбулись у зв`язку з поданням сторонами клопотань про відкладення розгляду справи, уточнень до позовної заяви, зустрічного позову та неявкою сторін. Матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення учасників справи про призначені судові засідання.

146. Розгляд справи № 500/1514/17 завершено 29 березня 2021 року, що свідчить про порушення суддею ОСОБА_1 приписів статті 210 ЦПК України.

147. У справі № 500/1523/17 ВРП установила, що суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 відкрив провадження у справі 13 квітня 2017 року, а попереднє судове засідання провів 02 серпня 2017 року, що суттєво перевищує строк, визначений статтею 129 ЦПК України (у редакції на момент відкриття провадження у справі № 500/1523/17).

148. У справі № 500/1523/17 призначалися судові засідання, які не відбувались у зв`язку з поданням сторонами клопотань про відкладення розгляду справи, уточнень до позовної заяви, зустрічного позову та неявкою сторін.

149. Також ВРП встановила, що матеріали справи № 500/1523/17 не містять відомостей щодо повідомлення учасників справи про призначені судові засідання.

150. До того ж ВРП здійснила аналіз показників роботи судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 за період з 2017 року до 2021 року та дійшла висновку, що такий рівень навантаження на суддю ОСОБА_1 не може бути об`єктивною причиною неможливості розгляду суддею справ № 500/1514/17, № 500/1523/17 з 13 квітня 2017 року у межах розумних строків.

151. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками ВРП, що суддя мав не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів щодо неухильного дотримання процесуальних строків. Водночас рівень судового навантаження, якому в сукупності з іншими обставинами надано оцінку в оскаржуваному рішенні, не є в цьому випадку тими обставинами, що підтверджують правомірність дій судді.

152. Строки розгляду справи в цьому випадку не можуть вважатися розумними, якщо їх порушено через призначення судових засідань із великими інтервалами тощо, оскільки наведене свідчить про неналежний рівень організації судочинства.

153. Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ОСОБА_1 , що розгляд справ № 500/1514/17 та № 500/1523/17 проведений з урахуванням об`єктивних обставин затягування розгляду справи представниками позивача.

154. Аргументи скаржника про те, що справи не могли бути розглянутими у більш стислий строк без урахування клопотань представників сторін про відкладення розгляду справи з метою надання доказів, проти чого не заперечувала інша сторона, не спростовують висновків ВРП, викладених в оскаржуваному рішенні, та не можуть бути підставою для його скасування.

155. Судження скаржника про те, що повістки про виклик не надсилались сторонам, оскільки їх адвокати були оповіщені про судові засідання, також не спростовують висновків ВРП. Скаржником не зазначено, як саме повідомлялись представники сторін та чим це підтверджено, а ВРП встановлено відсутність у матеріалах справи доказів щодо належного повідомлення сторін про судові засідання.

156. Здійснюючи правосуддя, суддя повинен застосовувати закон так, щоб не порушувати довіри громадян до справедливого судового розгляду незалежним і безстороннім судом. Відкладаючи судові засідання, суддя мав забезпечити необхідний баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи в розумні строки.

157. Ураховуючи встановлені обставини призначення суддею вперше справ до розгляду без дотримання строку визначеного статтею 129 ЦПК України, відкладення розгляду справ із тривалими інтервалами між судовими засіданнями (з 13 квітня 2017 року на 09 червня 2017 року, з 09 червня 2017 року на 02 серпня 2017 року, з 02 серпня 2017 року на 23 листопада 2017 року, з 26 червня на 24 жовтня 2018 року, з 19 лютого на 15 травня 2019 року та інші), відкладення розгляду справ за відсутності фактичних даних підтвердження об`єктивних причин неможливості їх розгляду, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП про недотримання суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 встановлених приписами ЦПК України правил щодо строків розгляду справ та невжиття заходів щодо розгляду справ протягом строку, встановленого законом.

158. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки ВРП про наявність у діях скаржника складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.

159. Застосування до судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця є правильним та пропорційним учиненим дисциплінарним проступкам і відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VIII, статті 50 Закону № 1798-VIII.

160. Стосовно доводів скаржника про те, що Другою Дисциплінарною палатою ВРП порушено положення частини одинадцятої статті 109 Закону № 1402-VIII, оскільки пропущено трирічний строк притягнення його до дисциплінарної відповідальності із дня вчинення проступку, Велика Палата Верховного суду зазначає таке.

161. Частиною одинадцятою статті 109 Закону № 1402-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження.

162. Як слідує з матеріалів справи, зі скаргами на дії судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 представники ТОВ «Злагода» звертались у червні 2020 року (вчинення проступку), дисциплінарні провадження відкриті 31 травня 2021 року, що свідчить про те, що строк для застосування дисциплінарного стягнення в цьому випадку на час притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не сплинув. А тому доводи скаржника із цього питання є невмотивованими.

163. Інші доводи та міркування, які містить скарга, не спростовують правильності висновків ВРП.

Висновки Великої Палати Верховного Суду

164. На підставі частини восьмої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.

165. Оскільки ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, пропорційно, а також з дотриманням строку, протягом якого може бути застосовано дисциплінарне стягнення, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування рішення ВРП від 14 березня 2024 року №767/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Керуючись статтями 266, 355, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2024 року № 433/2дп/15-24 про притягнення судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишити без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 14 березня 2024 року № 767/0/15-24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді: Ю. Л. Власов К. М. Пільков
І. А. Воробйова С. О. Погрібний
М. І. Гриців О. В. Ступак
Ж. М. Єленіна І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук
В. В. Король В. Ю. Уркевич
О. В. Кривенда Є. А. Усенко
М. В. Мазур Н. В. Шевцова
С. Ю. Мартєв