Справа № 420/13126/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 липня 2024 року

м. Київ

справа № 420/13126/23

адміністративне провадження № К/990/23393/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 січня 2024 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №420/13126/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби (далі - ГУ ДМС) України в Одеській області про:

- визнання протиправною відмову Приморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області, викладену в листі №5115-572/5115.1-23 від 19 квітня 2023 року, в оформленні та видачі паспорту громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку із втратою паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області від 11 грудня 2003 року;

- зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі ID-картки на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 січня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 10 червня 2024 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Так, статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Водночас, зі змісту касаційної скарги вбачається, що касаційна скарга подана з підстав передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Тобто, зазначена норма застосовується лише у поєднанні із підставами, які встановлені у частині другій і третій статті 353 КАС України. Однак, належного обґрунтування таких обставин касаційна скарга не містить, що унеможливлює відкриття провадження з цих підстав.

З огляду на викладене, формальне посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС, як на підставу касаційного оскарження без зазначення конкретного підпункту частин другої та третьої статті 353 КАС України, без наведення обґрунтування такого посилання не може вважатись належним виконанням обов`язку скаржника щодо зазначення підстав касаційного оскарження, встановленого КАС України.

Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та відхиляє мотиви щодо винятковості цієї справи, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного судового реєстру ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року розгляд справи призначено і справу розглянуто за правилами загального позовного провадження. Крім того, такі доводи не є самостійною підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень у цій справі, так як за нормами частини п`ятої статті 328 КАС України ці аргументи необхідно додатково зазначати виключно у разі оскарження судових рішень, перегляд яких у Верховному Суді не передбачено нормами КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Отже, касаційну скаргу належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 січня 2024 року і постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №420/13126/23.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 січня 2024 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №420/13126/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду