Справа № 420/24096/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/24096/23

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

повний текст судового рішення

складено 28.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ) та відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №85 від 09.06.2021 року «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року та призначити йому пенсію за віком з 03.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач має право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак пенсійним фондом було відмовлено йому у призначенні такої пенсії, з посиланням на недоліки деяких записів у трудовій книжці та недоліки печатки, якою завірений запис.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 року позов задоволено частково, наступним чином:

- визнано протиправним та скасовано рішення №85 від 09.06.2021 року «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.05.1983 року періоди роботи: з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року;

- зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 03.06.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні;

- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2021 року, ОСОБА_1 , набув права на призначення йому пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.06.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви, окрім паспорта, коду, трудової книжки тощо, також було додано архівні довідки від 28.04.2021 року №04-14/1269 та №04-14/1270, виданих Державним архівом Дубасарського району і м. Дубосари.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 09.06.2021 року прийнято рішення №85 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про відмову мотивовано наступним: «До страхового стажу не враховано період роботи (згідно трудової книжки НОМЕР_2 ) з 23.06.1983 по 21.04.1994 - на печатці, якою завірений запис про звільнення не проглядається повна назва підприємства (відтиск не чіткий), з 03.05.1994 по 10.10.1994 - відсутній переклад на українську мову печатки, якою завірений запис про звільнення, з 01.03.1999 по 01.03.2000 - виправлення в даті наказу про зарахування, відсутній переклад на українську мову печатки, якою завірений запис про звільнення».

Після отримання оскаржуваного рішення та з метою підтвердження наявності офіційного трудового стажу позивач звернувся з листом до відповідних органів. На його звернення філіалом ГУ «Республіканський центр ветеринарно-санітарного і фітосанітарного благополуччя» Дубосарського району і м. Дубосари була надана виписка (№63 від 07.07.2021 року) з наказу №9 від 01.03.1999 року, згідно з якою, ОСОБА_1 , був прийнятий на роботу техніком по обслуговуванню приміщення з 01.05.1999 року з оплатою згідно штатного розкладу (копія виписки наявна в матеріалах справи).

Відповідно до архівної довідки №04-14/2072 від 13.07.2021 року, наданої Державним архівом Дубасарського району і м. Дубосари Дубасарська станція технічного обслуговування автомобілів перейменована у Дубасарське підприємство автосервісу і торгівлі на підставі Постанови СМ СРСР №20 від 08.01.1988 року та наказу Мінавтопрому СРСР №203 від 11.04.1988 року. Підстава видачі такої інформації: Ф.283 оп.2, історичні довідки (копія архівної довідки наявна в матеріалах справи).

Згідно архівної довідки №04-14/2073 від 13.07.2021 року, наданої Державним архівом Дубосарського району і м. Дубосари, в документах архівного фонду Дубосарського СТО значиться наступне:

- ОСОБА_1 прийнятий на роботу майстром ОТК з 23.06.1983 року (наказ №44-к від 23.06.1983 року);

- ОСОБА_1 , майстер, звільнений з роботи по ст.36 КЗпП МРСР (за власним бажанням) з 21.04.1994 року (наказ №23-к від 21.04.1994 року).

Підставою для надання даної архівної довідки були: Ф. 283, оп. 3, спр. 9, арк. 18, спр. 27, арк. 9 (копія довідки наявна в матеріалах справи).

З листа-відповіді Національного Архівного Агенства Генерального Управління Національного архіву Республіки Молдова №2907 від 25.08.2021 року вбачається, що до даної установи не були передані на зберігання документи «Дубоссарское СТО Молдавской СССР», Дубоссарского предприятия газового хазяйства», «Дубоссарской станции по борьбе с болезнями», у зв`язку з чим не представляється можливим видати довідку про стаж роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи з 23.06.1983 року по 01.03.2000 року.

Зазначені вище документи були надіслані позивачем поштою до Пенсійного фонду України, однак Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України був наданий позивачу лист за №25467-24253/0-03/8-2800/21 від 27.08.2021 року, яким позивача повідомлено, що згідно даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не підтверджено 28 років страхового стажу, тому права на призначення пенсії за віком він не має та повідомлено, що не зараховано позивачу страховий стаж за періоди роботи з 23.06.1983 року по

21.04.1994 року; з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року; з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року, оскільки записи про звільнення завірено печатками, на яких не читається назва підприємств.

Також даним листом позивача було повідомлено про те, що Головним управлінням Пенсійного Фонду в Одеській області проводиться робота щодо надання йому допомоги в отриманні документів про підтвердження вищезазначених періодів роботи та за результатами проведеної роботи питання визначення права на призначення йому пенсії за віком буде вирішуватись відповідно до вимог законодавства.

20.06.2023 року позивач направив письмову заяву (лист) до Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в якій просив прийняти та зарахувати до його страхового/трудового стажу, окрім років навчання, військової служби та роботи на території України (в т.ч. УРСР), також роки роботи:

- з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року «Дубоссарское СТО», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці та (мовою оригіналу): «архивной справкой Дубоссарского архива Дубоссарсского района и города Дубоссары №04-14/2073 от 13.07.2021». Також, на підтвердження його офіційного працевлаштування в даній організації надав (мовою оригіналу: «архивную справку Дубоссарского архива Дубоссарсского района

и города Дубоссары №04-14/1269 от 28.04.2021», в якій зазначено про те що, в документах архівного фонду Дубоссарського СТО за період з 06.1983 по 12.1990 наявні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 та (мовою оригіналу): «архивной справкой Дубоссарского архива Дубоссарсского района и города Дубоссары №04-14/1270 от 28.04.2021», про те що, в документах архівного фонду Дубоссарського СТО за період з 06.1983 по 12.1990 роки наявні наступні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 ;

- 03.05.1994 року по 10.10.1994 року (мовою оригіналу): «Дубоссарское предприятие газового хозяйства», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці;

- з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року (мовою оригіналу): «Дубоссарская станция по борьбе с болезнями животньїх». Наявний в позивача даний трудовий/страховий стаж та для підтвердження його офіційного працевлаштування в даній організації надав (мовою оригіналу): «виписку из приказа Филиала ТУ «Республиканским центром ветиринарно-

санитарного и фитосанитарного благополуччя Дубоссарсского района и города Дубоссары» от 16.07.2021», в якій зазначено (мовою оригіналу): «принят на роботу техником по обслуживанию здания с 1 матра 1999 года с оплатой согласно штатного расписания».

До згаданої заяви позивачем було додано наступні документи: копія паспорту та ідентифікаційного номеру; копія диплому НОМЕР_3 від 28.06.1980 року ОСОБА_1 ; копія військового квитка ОСОБА_1 ; копія трудової книжки ОСОБА_1 ; копія «архивной справки №04-14/2073 от 13.07.2021»; копія «архивной справки №04-14/1269 от 28.04.2021»; копія «виписки из приказа от 16.07.2021»; копія «ответа Национального Архивного Агентства Генерального Управлення Национального Архива Республики Молдова на №2907 от 25.08.2021».

На зазначену заяву від 20.06.2023 року щодо призначення позивачу пенсії за віком ним також було отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України в

Одеській області за №18156-17920/0-02/8-1500/23 від 07.07.2023 року, в якому позивачу знову ж таки було повідомлено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, оскільки на печатці не проглядається повна назва підприємства (відтиск не чіткий); з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, оскільки відсутній переклад на українську мову; з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року, оскільки наявне виправлення в даті наказу про зарахування, та відсутній переклад печатки підприємства, якою завірений запис про звільнення.

Крім того даним листом позивача повідомлено про те, що для зарахування трудового стажу періодів роботи з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року та з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року підстави відсутні, оскільки Придністровська Молдавська Республіка є невизнаною.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки тим доказам, які надані позивачем для підтвердження стажу щодо спірних періодів, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про відсутність у позивача страхового стажу, який дає право на пенсію за віком.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно із ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються таку документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Постанова №637); для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами ст.56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як зазначено вище, до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи:

- з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, оскільки на печатці, якою завірений запис про звільнення не проглядається повна назва підприємства (відтиск не чіткий);

- з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, через відсутність перекладу на українську мову печатки, якою завірений запис про звільнення;

- з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року, у зв`язку із виправленням в даті наказу про зарахування, відсутній переклад на українську мову печатки, якою завірений запис про звільнення.

На момент внесення цих записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Пункт 2.4 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.4.1 глави 4 цієї Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що записи в трудовій книжці про роботу позивача у періоди з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року, відповідають вимогам до заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, на якій працював позивач, та відбиток печатки підприємства. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Також колегія суддів вважає, що посилання пенсійного фонду на нечіткий відтиск печатки, якою завірені вказані вище періоди роботи позивача, не є підставою для не зарахування вказаних періодів до страхового стажу, оскільки це не є достатнім та належним доказом для встановлення факту відсутності трудових відносин підприємства з позивачем у вказані періоди.

Разом з тим, наданою позивачем трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 27.05.1983 року та вищезазначеними архівними довідками, які наявні в матеріалах справи та були надані позивачем до територіальних органів Пенсійного фонду України підтверджено факт роботи позивача у періоди: з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року.

Всі записи в наказах, що зазначені у архівних довідках відповідають записам у

трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.05.1983 року.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Вказане кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок №637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже не може впливати на його особисті права.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містить недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами.

З огляду на наведене, нечіткий відтиск печатки підприємства в трудовій книжці позивача не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його страхового стажу спірного періоду роботи.

Слід звернути увагу, що записи у трудовій книжці позивача вчинені в хронологічному порядку та не є тими недоліками, які можуть мати наслідок порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення. Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, записи є належними та допустимими доказами на підтвердження трудового стажу позивача, атому спірні періоди роботи позивача з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року мають бути зараховані позивачу до загального страхового стажу.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів чи нечіткий відтиск печатки у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи нечіткий відтиск печатки у трудовій книжці.

Разом з цим, відповідачем в оскаржуваному рішенні, не ставиться під сумнів вірність записів в трудовій книжці позивача.

Також колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача, що для зарахування до трудового стажу періодів роботи з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року та з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року підстави відсутні, оскільки Придністровська Молдавська Республіка є невизнаною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних допомог.

Згідно ст.5 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, підписаної 29.08.1995 року в м. Кишиневі, ратифікованої 29.10.1996 року, пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Крім того, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Європейської Конвенції з прав людини від 04.11.1950 року вживати заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав.

Як вбачається із архівних довідок від 28.04.2021 року №04-14/1269 та №04-14/1270, виданих Державним архівом Дубасарського району і м. Дубосари, ПМР, установа знаходиться у м. Дубосари, яке є адміністративно-територіальною одиницею Республіки Молдова зі статусом муніципія у складі самопроголошеної і невизнаної жодною з держав Придністровської Молдавської Республіки.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Гоіхіїіоп у.'Гигкеу. 18.12.1996, параграф 45), «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим судом (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неприйняття до уваги відповідачем довідок складених на території Придністровської Молдавської Республіки з незалежних від позивача підстав, є безпідставним та таким, що порушує його конституційне право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості.

Отже, із вищенаведеного вбачається, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 27.05.1983 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №85 від 09.06.2021 року «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » та зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 03.06.2021 року, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями.

А тому, враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача необхідним є зобов`язати ГУ ПФУ саме повторно розглянути заяву позивача від 03.06.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.05.1983 року періоди роботи: з 23.06.1983 року по 21.04.1994 року, з 03.05.1994 року по 10.10.1994 року, з 01.03.1999 року по 01.03.2000 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька