Справа № 520/7350/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р. Справа № 520/7350/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області:

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 61 819,74 грн (нежитлове приміщення, площа 1 427,90 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 65 950,00 грн (нежитлові приміщення, площа 1523,30 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 40 003,81 грн (нежитлова будівля, площа 924 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 91 398,00 грн (нежитлові приміщення, площа 1 523,30 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 55 440 грн (нежитлова будівля, площа 924 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 85 674 грн (нежитлові приміщення, площа 1427,90 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 11 136 грн (нежитлова будівля, площа 185,60 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556, №0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 55 440 грн, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 та № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України. Позивач зазначила, що відповідач при обрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, повинен був застосувати ставку податку в розмірі 0,1 %, однак протиправно застосував ставку податку в розмірі 1 %, не врахувавши, що об`єктами оподаткування, за якими обраховано спірні податкові зобов`язання, є нежитлові будівлі, що за даними технічних паспортів є виробничими приміщеннями. Позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 25.03.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління ДПС у Харківській області: документи, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення; довідку платника податку про використання об`єктів нерухомості в господарській діяльності; детальний розрахунок податку до кожного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач у позовній заяві підтверджує, що господарську діяльність у вищезазначених будівлях не здійснює, крім того зазначає, що частина нерухомого майна передана в позичку, а отже, позивач згодна з тим, що не підлягає звільненню від оподаткування за підставами, передбаченими пунктом «є» пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Таким чином, спірним питанням у даній адміністративній справі є правомірність застосування контролюючим органом ставки податку до оподаткованих будівель, що належать позивачу та віднесення до певного «типу» об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача. Відповідач зазначає, що в спірних правовідносинах ГУ ДПС у Харківській області діяло згідно вимог чинного законодавства. Вказує, що позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель для вірного розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування вірних коефіцієнтів для обчислення такого податку. Позивач зверталася на звірку з заявою від 29.01.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС від 29.01.2024 № 7036/6/73), відповіддю від 05.03.2024 позивача було повідомлено, що одним з головних правовстановлюючих документів виступає Витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого відсутня конкретизація приналежності нежитлових приміщень до певного типу, тобто платником не проведено процедуру внесення змін до реєстраційних даних відповідно до Закону №1952 та Порядку № 1127. Платнику запропоновано для приведення у відповідність інформації щодо технічних характеристик об`єктів нерухомого майна, внести відповідні відомості до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідь отримано особисто засобами поштового зв`язку 06.03.2024, проте вказані рекомендації позивачем проігноровано. Також, зазначає, що відповідно до наявної інформації позивач є засновником ТОВ «СЛАВА». Відповідно до договорів позички нерухомого майна від 19.02.2016 (строк дії договору до 2026 року) приміщення за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36 (185,6 к. м., 1523,3 кв. м., 924 кв. м.) безоплатно передані в користування ТОВ «СЛАВА» (32952077). Отже, нежитлова будівля використовуються у господарській діяльності ТОВ «Слава», а не особисто позивачем, що виключає можливість застосування податкової пільги в даному випадку. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій підтримала свою позицію, викладену в позовній заяві, та зазначила, що заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що нерухоме майно, належне позивачці, підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель та приміщень має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Також, зазначила, що обов`язок щодо нарахування та правильності визначення податкового зобов`язання законодавець покладає саме на відповідача, тому доводи відповідача про невідображення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо цільового призначення об`єктів нерухомого майна, не звільняють його від обов`язку за відсутності такої інформації вжити заходів, спрямованих на з`ясування типу (цільового призначення) вказаної будівлі для визначення розміру ставки податку, та не наділяють контролюючий орган правом на власний розсуд, без законного на те обґрунтування, визначати будь-яку ставку податку. Посилання відповідача на те, що позивачем було передано в позичку решту нежитлових приміщеннь за адресою м. Харків, вул. Целіноградська, 36 та 36А, ТОВ «СЛАВА» де вона є засновником є незрозумілими, оскільки позивач не погоджується саме зі ставкою податку на нерухоме майно, а не просить застосувати до неї податкову пільгу за нульової ставкою.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та вказані заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу на праві власності належать: 1) нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А; 2) нежитлова будівля, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36; 3) нежитлова будівля, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А; 4) нежитлова будівля, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 25-35)

Як зазначає позивач у позовній заяві 08.12.2023 через електронний кабінет він отримав податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 61 819,74 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 8 035,40 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА6З 28556 від 25.10.2023 на суму 8 035,40 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 65 950,00 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 40 003,81 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 28.06.2023 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 91 398,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 55 440,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 85 674,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до відповідача з заявою за вих. № 1 від 29.01.2024 про проведення звірки даних з платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо нарахованої суми податку за 2020 та 2021 роки, в якій просила скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення. (а.с. 78-80)

Листом № 11340/6/20-40-24-05-11 від 05.03.2024 відповідач повідомив, що за результатами проведеної звірки податкові повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 8 035,40 грн, від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 8 035,40 грн та від 28.06.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 11 136,00 грн вважаються скасованими (відкликаними). Решта податкових повідомлень-рішень залишена без змін. (а.с. 81-85)

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, та № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 та вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У силу вимог п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток;4) гаражі - 0,1 відсотка;5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 7) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 по справі №520/342/21.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постановах від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу на праві власності належить наступне нерухоме майно: 1) нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А; 2) нежитлова будівля, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36; 3) нежитлова будівля, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А; 4) нежитлова будівля, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А, що підтверджується наданими до позову копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 25-35)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , такі приміщення є виробничим будинком. (а.с. 36-47)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36, така будівля є виробничим будинком (цех). (а.с. 63-75)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36, така будівля є виробничим будинком (склад). (а.с. 57-62)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А, така будівля є виробничим будинком. (а.с. 47-56)

За таких обставин вказані приміщення підпадають під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Судом встановлено, що при формуванні спірних податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нежитлової нерухомості за 2020-2021 роки, контролюючим органом застосована ставка податку в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому відповідачем не враховано цільове призначення нежитлових приміщень.

Так, контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні. Суд встановив, що відповідач необґрунтовано кваліфікував нежитлову власність позивача у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1 % як до будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів, оскільки відомостей про те, що такі докази існували у розпорядженні суб`єкта владних повноважень на момент видання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, та № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи не підтверджено підстав віднесення будівель, належних позивачу до будівель готельних, офісних, для публічних виступів (казино, ігорні будинки), гаражів, та відповідачем таких доказів не надано.

Слід зазначити, що у висновках постанов Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №822/2972/13-а, від 15 грудня 2020 року у справі № 826/4847/15 та від 25 травня 2021 року у справі № 823/1147/16 зазначено, що саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій уповноважений отримувати у порядку, визначеному законодавством, інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи.

Суд зазначає, що в межах даних правовідносин, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень, чи враховано останнім, крім даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інші відомості, зокрема документи про право власності.

Судом встановлено, що відповідач, встановивши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутність відомостей щодо цільового призначення об`єкта нежитлової нерухомості, за витребуванням додаткових документів до позивача не звертався. Більш того, позивач самостійно звернулася до відповідача з заявою про проведення звірки даних з платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо нарахованої суми податку за 2020 та 2021 роки, до якої додала завірені копії правоустановчих документів та витяги з технічних паспортів. (а.с. 78-80)

Що стосується посилання податкового органу на те, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу, суд зазначає, що посилаючись на такі доводи, податковий орган не наводить норми прави, які покладають на платника податку вчинення саме таких дій.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Так, на 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4 723,00 грн, у 2021 році - 6000,00 грн.

Судом встановлено, що ставка податку, яка врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить: 47,23 гривень за 2020 рік та 60,00 за 2021 рік. (1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати).

Однак, як вже було встановлено судом, до нежитлової нерухомості, належної позивачу, має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

На 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4 723,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2020 році становила - 4,72 грн (0,1% х 4 723,00 грн).

З відзиву на позовну заяву судом встановлено, що у 2020 році нормами ПК України передбачено звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлові будівлі з 01 березня по 31 березня 2020 року у зв`язку з пандемією COVID19, відповідно до 525 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України, а отже фактично у 2020 році оподаткованим періодом є не 12, а 11 місяців. Так, відповідачем було здійснено обрахунок розміру суми податкового зобов`язання позивача у 2020 році за 11 місяців.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 61 819,74 грн за 2020 рік (а.с. 13), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. становить 561,64 грн (1 427,90 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. мало бути нараховано в сумі 6 178,04 грн (561,64 х 11 місяців).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 6 178,04 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 55 641,70 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 65 950,00 грн за 2020 рік (а.с. 14), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. становить 599,16 грн (1 523,30 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. мало бути нараховано в сумі 6 590,76 грн (599,16 х 11 місяців).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 6 590,76. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 59 359,24 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 40 003,81 грн за 2020 рік (а.с. 15), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. становить 363,44 грн (924,00 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. мало бути нараховано в сумі 3 997,84 грн (363,44 х 11 місяців).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 3 997,84 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 36 005,97 грн.

На 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становила - 6 000,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2021 році становила - 6,00 грн (0,1% х 6 000,00 грн).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 91 398,00 грн за 2021 рік (а.с. 16), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. мало бути нараховано в сумі 9 139,80 грн (1 523,30 кв.м х 6,00 грн).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 9 139,80 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 82 258,20 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 55 440,00 грн за 2021 рік (а.с. 17), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. мало бути нараховано в сумі 5 544,00 грн (924,00 кв.м х 6,00 грн).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 5 544,00 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 49 896,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 85 674,00 грн за 2021 рік (а.с. 18), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. мало бути нараховано в сумі 8 567,40 грн (1 427,90 кв.м х 6,00 грн).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 8 567,40 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 77 106,60 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік (а.с. 19), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля площею 185,60 кв.м. мало бути нараховано в сумі 1 113,60 грн (185,60 кв.м х 6,00 грн).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1 113,60 грн. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 10 022,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, на виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не надано доказів на підтвердження своєї позиції у справі, з яких суд міг би встановити дійсність фактів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, частково не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У даному випадку позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 370 290,11 грн.

Сума судових витрат, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача розраховується за формулою: грошова оцінка задоволених позовних вимог х судові витрати, які повинні бути понесені позивачем/ціна позову (370 290,11 грн х 4 114,22/ 411 421,55 грн = 3 702,91 грн.).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, в даному випадку складає 3 702,91 грн.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 55 641,70 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 59 359,24 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 36 005,97 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 82 258,20 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 49 896,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 77 106,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 10 022,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 3 702,91 грн (три тисячі сімсот дві гривні 91 копійка).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН