Справа № 480/11377/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022 року, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки.
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022 року, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 17.05.2022 року по 29.07.2022 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи у Донецькій та Луганській областях.
26.06.2022 року позивача було поранено на позиціях біля с. Покровське, Донецької області. Відповідно до акту службового розслідування № 307, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.06.2022 року по 21.07.2022 року.
В подальшому позивач перебував на реабілітації з 22.07.2022 по 20.08.2022
Також позивач стверджує, що має право на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач зазначає, що відповідач протиправно не нараховував йому належну додаткову грошову винагороду згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за періоди з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки.
Судом було поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у відповідача додаткові докази.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, позивач виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 з 04.10.2022 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби, що свідчить про безпідставність позовних вимог в частині щодо визнання протиправним не нарахування та не виплату позивачу за повний місяць жовтень 2022 року.
Також приведена позивачем довідка в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2023 № 131, є одним із документів на підставі якого, у відповідності до вимог Постанови КМУ від 20 серпня 2014 № 413 (в редакції на дату видачі довідки), комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, вирішуються питання про надання військовослужбовцю статусу учасника бойових дій, і така довідка не впливає і не може слугувати підставою, для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.
Крім того, предствник вважає, що цілком очевидно, що позивач не міг брати участь у бойових діях, заходах необхідних для забезпечення оборони України, згідно вказаного періоду з 17.05.2022 по 29.07.2022, оскільки з 26.06.2022 по 21.07.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні, з 22.07.2022 по 20.08.2022 позивач перебував у відпустці за місцем проживання, тому у в/ч НОМЕР_1 вирішується питання про визнання довідки від 14.01.2022 року № 131, такою, що втратила чинність у зв`язку з виявленими розбіжностями та невідповідностями.
Представник відповідача стверджує, що у періоди з 26.06.2022 по 28.06.2022, з 29.06.2022 по 08.07.2022 та з 09.07.2022 по 21.07.2022, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, і саме за ці періоди, за результати проведеного службового розслідування у в/ч НОМЕР_1 , позивач має право на виплату додаткової винагороди із розрахунку 100 000 гривень в місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні
Представник відповідача звертає увагу, що законодавцем не передбачено виплати військовослужбовцям збільшеної грошової допомоги до 100 000 грн. за інші види лікування, крім стаціонарного, тому твердження представника позивача, щодо виплати позивачу за період його перебування на реабілітації є безпідставним, при цьому, що період з 22 липня 2022 по 20 серпня 2022, який представником позивача визначає, як «реабілітація», позивач перебував у відпустці за місцем проживання після лікування, що підтверджується наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 184.
Виплата додаткової грошової допомоги збільшеної до 100 000 гривен, за період з 17.05.2022 по 25.06.2022, про який зазначає представник позивача, здійснюється на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 тільки тим військовослужбовцям, які приймали безпосередню участь у бойових діях.
Враховуючи, що до дати отримання поранення 26.06.2022, позивач, згідно облікових даних в/ч НОМЕР_1 , не приймав безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, відповідно він і не включався до наказів командира в/ч НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за вказаний позивачем період з 17.05.2022 по 26.06.2022 року.
Вказане також підтверджується тим, що згідно витягу з наказу командира оперативно-тактичного у групування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.07.2022 № 28, визначено, що 26 червня 2022 року головний сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях.
Представник відповідача також вважає, що питання щодо виплати компенсації за дні невикористаної відпустки, позивачу потрібно вирішувати за новим місцем військової служби у в/ч НОМЕР_2 .
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 №119 зарахований до списку особового складу частини з 17.05.2022 (а.с. 89)
26.06.2022 року позивач в районі виконання бойового завдання, на позиціях біля с. Покровське, Донецької області отримав поранення, того ж дня доставлений до ЛСБ Бахмут (а.с. 22).
Відповідно до довідки про обставини травми № 536 від 23.09.2022, виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , головний сержант ОСОБА_1 26.06.2022 одержав: вибухова травма (від 26.06.2022). Осколкові сліпі поранення спини, правої гомілки від 26.06.2022. Стан після ПХО рани від 26.06.2022. Стан після видалення сторонніх тіл верхньої третини передньо латеральної поверхні гомілки від 26.06.2022. Стан після видалення стороннього тіла верхньої третини передньо-латеральної поверхні гомілки від 01.07.2022. Накладення вторинних хірургічних швів на рану правої гомілки 05.07.2022. Стороннє тіло правої лопаткової ділянки (осколок) від 26.06.2022. Контрактура правого колінного суглобу легкого ступеня. Акубатравма (а.с. 17).
З 26.06.2022 по 28.06.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КМП «МКЛ №4» ДМР м. Дніпро (а.с. 23).
З 29.06.2022 по 08.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна лікарня» в м. Луцьк (а.с. 25).
З 09.07.2022 по 21.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Рожищенській багатопрофільній лікарні Волинської області (а.с. 24).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 184, з 22.07.2022 по 20.08.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з перебуванням за місцем проживання (а.с. 64).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.08.2022 № 218, ОСОБА_1 вважається таким, що прибув до місця постійної дислокації військової частини АДРЕСА_1 з 22.08.2022 (а.с. 96).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби (а.с. 63).
Вважаючи, що відповідач протиправно не нараховував позивачу належну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 в збільшеному до 100000 розмірі за періоди з 17.05.2022 по 31.10.2022, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168 в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Постановою КМУ від 1 липня 2022 р. № 754 до п. 1 Постанови № 168 були внесені зміни в абзаці першому:
слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінити словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні);
після слова щомісячно доповнити словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).
Постановою КМУ від 7 липня 2022 р. № 793 до п. 1 Постанови № 168 були внесені зміни у пункті 1:
2) доповнити пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту:
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення..
У зв`язку з цим абзаци другий - шостий вважати відповідно абзацами третім - сьомим;
3) в абзаці п`ятому після слів пов`язаним із захистом Батьківщини доповнити словами , а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а слово (лікарсько-експертної) замінити словами (лікарсько-експертної, медичної).
Також було доповнено постанову №168 пунктом 2-1 такого змісту:
2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..
Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Суд враховує, що підстави та порядок виплати указаної додаткової винагороди вже були предметом дослідження Верховного Суду.
Аналізуючи указану норму Верховний Суд зауважував, що реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.
Так, у постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Так з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
Надання таких телеграм (доручень), які є формою рішення Міністра, обов`язкового до виконання суб`єктами, підпорядкованими Міністерству оборони України, обґрунтоване особливостями правового режиму воєнного стану.
Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністр оборони визначив, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку N 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).
З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додаткам до окремого доручення №912/з/29.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах № 560/3159/23 та № 560/3141/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 560/3153/23.
Також пунктом 7 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).
У Довідці обов`язково зазначати:
військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;
інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;
обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);
підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.
З матеріалів справи суд вбачає, що 26.06.2022 року позивач в районі виконання бойового завдання, на позиціях біля с. Покровське, Донецької області отримав поранення, того ж дня доставлений до ЛСБ Бахмут (а.с. 22).
Відповідно до довідки про обставини травми № 536 від 23.09.2022, виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , поранення, яке отримав головний сержант ОСОБА_1 26.06.2022 пов`язане з захистом Батьківщини, ТАК.(а.с. 17).
З приводу отриманного поранення з 26.06.2022 по 21.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних лікарняних закладах.
Довідкою військово лікарської комісії від 21.07.2022 №601/18-2.22 визначено, що позивачу проведено медичний огляд ВЛК «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьквщини. На підставі ст.81, графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ №402 від 14.08.2008 потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів» (а.с. 15).
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;
б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;
в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;
г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;
д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;
е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;
є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;
ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;
з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;
и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;
к) Поранення(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.
Підпункт «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає:
ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії».

Разом з тим, підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 визначає:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що відповідач не заперечує та визнає факт отримання позивачем 26.06.2022 року поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Отримання травми підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.09.2022 №536 (а.с. 17).

Таким чином, матеріалами справи дійсно підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням що пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період з 26.06.2022 року по 21.07.2022 року.

При цьому, із картки особового рахунку позивача (а.с. 92), наданої відповідачем, суд вбачає, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода:

- за червень 2022 року у сумі 37000 грн;

- за липень 2022 у сумі 30000 грн;

У відзиві на позов відповідач не заперечує право позивача на отримання додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.06.2022 по 21.07.2022.

Враховуючи вищевикладене, ВЧ НОМЕР_1 , в порушення перелічених вище норм законодавства, здійснювалось нарахування та виплата додаткової грошової винагороди позивачу не у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 26.06.2022 по 21.07.2022.

Отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо спірного періоду з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 184, з 22.07.2022 по 20.08.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з перебуванням за місцем проживання (а.с. 64).

Як вже зазначалося судом, пунктом 1 Постанови №168 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зокрема, які:

перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29 визначено: Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно з довідкою військово-лікарської комісії від 21.07.2022 №601/18-2.22, позивач потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів (а.с. 15).

Натомість даним висновком не визначено ступінь поранення позивача, як тяжке, що є необхідною умовою, передбаченою п.1 Постанови №168, для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі.

В зв`язку з невизнанням військово-лікарською комісією поранення позивача тяжким, у відпоівдача були відсутні підстани для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі за час пребування у відпусці з 22.07.2022 по 20.08.2022.

Відтак позовні вимоги в цій частині є безпідстаними та задоволенню не підлягають.

Щодо спірного періоду з 17.05.2022 по 25.06.2022 року та з 21.08.2022 по 31.10.2022, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 17.05.2022 позивач прибув до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби до місця дислокації в/ч НОМЕР_1 у Донецькій та Луганській областях, зокрема у АДРЕСА_2 .

На вимогу суду відповідачем було надано пояснення, згідно яких відповідач повідомив:

- протягом періоду часу з 17.05.2022 по 25.06.2022, згідно відомостей із бойових донесень командира підрозділу, позивач участі в бойових діях не брав, бойових завдань не виконував, відповідно не включався до наказів командира в/ч НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороди за цей період;

- 26.06.2022 позивача було залучено до участі у виконанні бойових завдань біля населеного пункту Покровське Бахмутського району Донецької області, під час виконання яких ним було отримано поранення;

- з 26.06.2022 по 21.07.2022 позивач проходив лікування у різних медичних закладах;

- з 22.07.2022 по 20.08.2022, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я;

- після прибуття із відпустки, з 22.08.2022 позивач перебував за місцем постійної дислокації в/ ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ;

- 31.08.2022 позивач прибув до базового табору де тимчасово перебувала в/ч НОМЕР_1 ;

- 11.09.2022 позивач прибув до тимчасового місця знаходження в/ч НОМЕР_1 до АДРЕСА_3 та перебував там до 29.09.2022. Протягом часу з 11.09.2022 по 29.09.2022 позивач участі в бойових діях НЕ приймав, бойових завдань НЕ виконував.

- 29.09.2022 позивач разом із особовим складом в/ч НОМЕР_1 вибув на загальновійськовий полігон в АДРЕСА_4 .

- 04.10.2022 позивача було виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 .

Надаючи оцінку вказаним поясненням відповідача суд враховує, що позивачем повідомлені суду факти не заперечувалися.

Більш того, суд пропонував позивачу та представнику позивача надати суду додаткові пояснення щодо того, де саме перебував позивач та в яких саме бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії приймав участь ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022 (а.с. 80).

Натомість, ані представник позивача, ані позивач будь-яких пояснень суду не надали.

При цьому, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Отже, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій, рапортами та наказами командира військової частини.

Враховуючи наведене правове регулювання спірного питання, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 рішення №248/1298 та рішенням №912/з/29.

Як встановлено судом, військова частина НОМЕР_1 вказує про те, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або заходах 26.06.2022, під час виконання яких ним було отримано поранення.

Вказаний факт підтверджується довідкою про обставини травми №536, витягом із журналу бойових дій (а.с. 10), актом службового розслідування (а.с. 7-9) та наказом №303 від 29.07.2022 «Про результати службового розслідування» (а.с.93 94).

При цьому із картки особового рахунку позивача (а.с. 92), суд вбачає, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода за червень у збільшеному розмірі пропорційно участі у бойових діях та відповідних заходах.

Водночас суд зазначає, що перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями. Прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.

Судом не встановлено, що позивач увесь спірний період (з 07.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022) постійно виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним умовам, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що передбачені рішеннями Мінстра оборони №248/1298 та №912/з/29.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, щодо підтвердження конкретних дат (подій, тощо) в межах спірного періоду (крім 26.06.2022), саме безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів, які були б для відповідача підставою для виплати останньому підвищеної додаткової винагороди та застосування пропорційний підхід до визначення її розміру, встановлений постановою КМУ № 168.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на довідку №131 від 14.01.2023, згідно якої позивач брав участь з 17.05.2022 по 29.07.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій та Луганській областях (а.с. 16).

Так, суд зазначає, що вказана довідка не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №303 «Про результати службового розслідування за фактом поранення солдата ОСОБА_1 ».

При цьому, наказ командира військової частини НОМЕР_1 №303 «Про результати службового розслідування за фактом поранення солдата ОСОБА_1 » та акт службового розслідування підтверджують участь позивача у бойових діях та відповідних заходах лише 26.06.2022 (а.с. 92 94)

Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Крім того, період зазначений у наведеній довідці включає час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та час перебування у відпустці за станом здоров`я, що виключає його участь у бойових діях та відповідних заходах.

Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

Також суд враховує, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби (а.с. 63).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити Позивачу передбачену Постановою КМУ №168 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.10.2022.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки виплачується військовослужбовцям у випадку їх звільнення з військової служби.

Разом з тим, як зазначалося судом вище, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби, тобто позивача не було звільнено із військової служби, відтак і підстави для виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки відсутні.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо його відшкодування судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 26.06.2022 по 21.07.2022 рр.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 26.06.2022 по 21.07.2022 рр., з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек