Справа № 420/28508/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/28508/23

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом громадянина Вірменії ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

18 жовтня 2023 року громадянин Вірменії ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15 червня 2023 року № 9314 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області 24.05.2011 року громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач відмовив йому в обміні посвідки на постійне проживання, не маючи при цьому вже прийнятого рішення про скасування його дозволу на імміграцію в Україну, що свідчить про незаконність спірного рішення. Крім того, оскаржуване рішення міграційного органу суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки в ньому не зазначено причини такої відмови, а тому неможливо усунути обставини, у зв`язку з якими позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що рішення від 15.06.2023 № 9314 про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання прийнято у зв`язку із відсутністю підтвердження проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію, що є безумовною підставою для відмови в обміні посвідки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

24 травня 2011 року громадянину Вірменії ОСОБА_1 оформлено посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

12 червня 2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обміну його посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Рішенням ГУ ДМС в Одеській області від 15 червня 2023 року № 9314 позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321 (а.с.113).

Вважаючи протиправною відмову відповідача в обміні посвідки на постійне проживання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 2011 року, тобто протягом тривалого часу, користувався посвідкою на постійне проживання в Україні, маючи обґрунтоване сподівання на належне виконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень під час оформлення посвідки на постійне проживання в Україні. В свою чергу, відповідачем не доведено, що позивачем було допущено порушення при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні. При розгляді заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання по досягненню 25-річного віку відповідач вийшов за межі наданих законом повноважень, що підтверджує незаконність ухваленого рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321 (далі по тексту - Порядок №321).

Відповідно п.1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Відповідно до п.9 Порядку оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів.

Відповідно п.16 Порядку №321, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно із положеннями пункту 21 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Відповідно до п.22 Порядку №321 у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Згідно з пунктами 36 та 37 Порядку №321, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

У відповідності із п.38 Порядку №321 рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Порядок подання документів для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд визначено у пунктах 40-46 Порядку №321.

При цьому, пунктом 40 Порядку № 321 передбачено, для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 нього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

Згідно п.43 Порядку рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні не пізніше ніж протягом десятого робочого дня з дня прийняття документів.

Приписами пункту 62 Порядку №321 передбачено, що підставами для відмови в оформленні та видачі посвідки є, зокрема, дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що Порядком №321 чітко визначено повноваження територіального органу ДМС при вирішенні питання про обмін посвідки на постійне проживання, які обмежені перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі (оформленні) посвідки, передбачених пунктом 62 Порядку №321.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обміну його посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Однак, оскаржуваним рішенням від 15.06.2023 відповідач прийняв рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оскаржуване рішення не містить посилань, які саме відомості не були підтверджені даними з баз даних Реєстру, картотек.

Лише у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач не проживає за зазначеною ним адресою реєстрації місця проживання, натомість міграційним органом не надано жодних належних доказів щодо підтвердження факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

Приймаючи спірне рішення, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області не враховано й те, що на підставі посвідки на постійне проживання позивач тривалий час проживає на території України.

Судова колегія враховує, що у 2011 році ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україні, як неповнолітній син ОСОБА_5 і був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 24.05.2011 року, яка дійсна безстроково (а.с.79-82).

Доказів скасування позивачу дозволу на імміграцію матеріали справи не містять.

Отже, міграційний орган при наявності у позивача чинного дозволу на імміграцію не видав (не обміняв) позивачу посвідку на постійне проживання у зв`язку із досягнення ним 25-річного віку за відсутності підстав для відмови у такому обміні посвідки, які передбачені Порядком №321.

Вимогами ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Всупереч покладеного на відповідача обов`язку останній не підтвердив належними та допустимими доказами наявності підстав для відмови в обміні посвідки позивача.

За таких обставин, спірне рішення відповідача про відмову в обміні посвідки на постійне проживання є протиправним та таким, що прийнято міграційною службою всупереч вимогам законодавства України та вірно скасовано с удом першої інстанції.

Беручи до уваги встановлення неправомірності рішень та дій відповідача у даній справі, які вчинено саме у зв`язку зі зверненням позивача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 25-річного віку, колегія суддів, враховуючи всі обставини справи у їх сукупності, погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде саме зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін виданої ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 23 жовтня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко