Справа № 320/1000/22
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1000/22 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, в якому просив:

- визнати противоправним та скасувати рішення Пірнівської сільської ради №692-15-VІІІ від 11.11.2021 про відмову ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язати Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідача в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з мотивів, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, яка містить вичерпний перелік підстав відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Пірнівської сільської ради №692-15-VІІІ від 11.11.2021 про відмову ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язано Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Відстрочено виконання рішення суду в частині зобов`язання до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Вказана апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач, зловживаючи своїми правами подає чималу кількість заяв про надання йому у власність земельні ділянки.

Оскільки щодо спірної земельної ділянки існує спір між позивачем, Пірнівською сільською радою та Фермерським господарством «Ліщина», тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного судочинства.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Пірнівської сільської ради із клопотанням від 31.08.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

До вказаного клопотання позивачем додано: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія посвідчення учасника бойових дій.

За результатом розгляду зазначеного клопотання позивача на V сесії VIII скликання Пірнівською сільською радою Вишгородського району Київської області прийняте рішення №692-15-VIII від 11.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, оскільки бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні Фермерського господарства «Ліщина».

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення спірна земельна ділянка не перебувала у власності або користуванні інших осіб, а доказів протилежного відповідачем не надано, тому слід зобов`язати Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, в порядку і спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

У силу вимог статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, громадяни, які зацікавлені у реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, звертаються до відповідної сільської, селищної, міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути у місячний строк.

У відповідності до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно частин восьмої-десятої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята вказаної статті).

Отже, вказаними нормами визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких такі органи приймають рішення про погодження чи відмову в погодженні проекту землеустрою.

При цьому, при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Пірнівської сільської ради із клопотанням від 31.08.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

До вказаного клопотання позивачем додано: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія посвідчення учасника бойових дій.

За результатом розгляду зазначеного клопотання позивача на V сесії VIII скликання Пірнівською сільською радою Вишгородського району Київської області прийняте рішення №692-15-VIII від 11.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, оскільки бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні Фермерського господарства «Ліщина».

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення спірна земельна ділянка не перебувала у власності або користуванні інших осіб, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем до суду апеляційної інстанції було надано лист Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 28.01.2022 № 54/о/332-22.

Вказаним листом відповідача повідомлено про те, що в зоні розташування земельних ділянок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :34:165:0006 розміщені земельні ділянки Фермерського господарства «Ліщина».

Згідно записів про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на запитувані земельні ділянки зареєстровані та видані державні акти на право власності на наступні земельні ділянки: з кадастровими номерами: 341650041, 341650007, 341650042, 341650008, 341650043, 341650009, 341650044, 341650010, 341650033, 341650034.

Також вказаним листом повідомлено, що у місцевому фонді із землеустрою не виявлена документація із землеустрою на земельні ділянки Фермерського господарства «Ліщина». Відомості про вищевказані земельні ділянки не було перенесено до Державного земельного кадастру автоматично.

До того ж, відповідачем до суду також надано схему поділу фермерського господарства «Ліщина».

Разом з тим, у силу вимог частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Втім, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у даній справі, тому останній був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву з відповідними доказами.

Наявна у матеріалах справи роздруківка про надсилання на електронну адресу відповідача документів колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що такий лист свідчить лише про доставку, але не отримання документів від суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що порядок вручення судових рішень унормований статтею 251 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною шостою статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із частиною одинадцятою статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже, у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.

Згідно із частиною сьомою статті 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Так, у своєму позові відповідачем зазначено адресу електронної пошти, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно із частиною першої статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

За приписами частини четвертої статті 18 КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо реєстрації позивача в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі Положення № 1845, або Положення ЄСІТС).

Підсистеми «Електронний кабінет», «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонувати з 05.10.2021 року після публікації 04.09.2021 року у газеті «Голос України» оголошення Вищої ради правосуддя про прийняття рішення №1845/0/15-21 про затвердження Положення про ЄСІТС.

За правилами пункту 42 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Зміст наведених норм свідчить, що процедура реєстрації в ЄСІТС та, зокрема, реєстрації Електронного кабінету пов`язана з проходженням особою, яка бере участь у справі, запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису.

У постанові від 28 січня 2021 року у справі № 260/1888/20 Верховний Суд дійшов висновку, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі, а тому згідно з п.п. 15.15 Перехідних положень КАС України, суд вручає судові рішення в паперовій формі.

У постановах від 07.07.2020 у справі №120/4298/21-а, від 28.06.2022 у справі №761/21436/20, від 31 травня 2023 року у справі № 946/4244/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач реєстрував електронну адресу - , на яку було направлено копію ухвали суду першої інстанції у підсистемі «Електронний кабінет» ЄСІТС та те, що така адреса вказана в будь-якому з державних реєстрів.

Отже, копія ухвали суду першої інстанції від 02.02.2022 разом з копією позовної заяви направлена на адресу відповідача не у спосіб, встановлений законом, що в свою чергу не дає суду апеляційної інстанції обґрунтованих підстав для встановлення факту вручення судового рішення у встановлений процесуальний спосіб, який би слугував фактом вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі.

При цьому, з огляду на надані документи до суду апеляційної інстанції та наявність спору на земельну ділянку, апелянт просить закрити провадження у справі.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Втім, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Втім, враховуючи, що у даному випадку відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, прийнявши рішення про відмову позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з підстав належності такої земельної ділянки.

Відтак, предметом даної справи є не визнання права власності на земельну ділянку, тобто право цивільне, а відмова в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка прийнята суб`єктом владних повноважень під час розгляду публічно-правового спору, відтак відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Отже, оскільки відмова ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006, для ведення особистого селянського господарства, прийнята з підстав того, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні Фермерського господарства «Ліщина», що вказує про прийняття такого рішення відповідачем як суб`єктом владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для визнання протиправним і скасування Пірнівської сільської ради №692-15-VІІІ від 11.11.2021 про відмову ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2 гектара, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :34:165:0006.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко