Справа № 605/275/24
Суддя: Горуц Р. О.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/275/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" липня 2024 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

секретаря судового засідання Мохун Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Прийдун І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Підгайці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №576724 від 30 березня 2024 року мотивуючи тим, що він адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом, а тому така постанова є протиправною. Окрім цього, вказана постанова є протиправною, оскільки містить посилання на обставини, які не відповідають дійсності, а саме те, що ОСОБА_1 станом на 30 березня 2024 року був позбавлений права керування транспортними засобами Підгаєцьким районним судом Тернопільської області, що є невірним, оскільки постанова Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2024 року на яку посилається працівник поліції і якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, станом на 30 березня 2024 року не набрала законної сили.

Також представник позивача зазначає, що постанова суду не містить відомості про технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис та який є єдиним доказом по справі, а тому такий доказ не може вважатись належним та допустимим.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та з підстав викладених у позові просить їх задовольнити. Крім того, додав, що 30 березня 2024 року його дружина автомобілем поїхала в магазин, при цьому по дорозі він їй поламався. Коли він прибув на місце, то не зміг знайти причини поломки, а тому зателефонував до знайомого на СТО, який порекомендував відбуксирувати машину до нього. Коли працівники поліції прибули на місце, де його дружині поламався автомобіль, то у ньому нікого не було, вони знаходились на вулиці. В той день він не був водієм, а тому у його діях відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду відзив в якому з підстав викладених у ньому просить суд відмовити у задоволенні позову. Просить справу розглядати у його відсутності.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в березні 2024 року у другій половині дня, до нього зателефонував позивач на рахунок несправності його автомобіля ВАЗ 2109, при цьому він повідомив останньому, щоб той доставив автомобіль на СТО, з метою встановлення причини його поломки. Коли автомобіль позивача притягнули на СТО, то за кермом ВАЗ 2109 була особа жіночої статі. Причиною несправності автомобіля був стартер.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є дружиною позивача. 30 березня 2024 року в с. Новосілка вона поїхала автомобілем до магазину, при цьому дорогою він зламався. Вона зателефонувала до свого чоловіка ОСОБА_1 , який прибувши на місце, нічого не зміг зарадити. Коли вони знаходились на вулиці, то до них під`їхали працівники поліції, які вимагали у позивача документи, вважаючи, що саме він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Вона говорила працівникам поліції, що автомобілем керувала саме вона.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що працівником поліції справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута 30 березня 2024 року.

За наслідком розгляду справи була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положенням ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2794 цього Кодексу.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами настає адміністративна відповідальність.

Твердження позивача про те, що він правопорушення не вчиняв, підтверджуються відеозаписом, який додано відповідачем до відзиву.

Так, із відеозаписів портативного відеореєстратора поліцейського та автомобільного відеореєстратора службового автомобіля, які є єдиним доказом по справі, не зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, при цьому позивач вчинення будь-якого правопорушення, заперечує.

На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції під`їжджають до вищевказаного автомобіля який був припаркований обабіч дороги та в якому ніхто не перебував. ОСОБА_1 в цей час перебував неподалік автомобіля, а при спілкуванні з працівником поліції заперечував факт керування.

Суд, вважає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки постанова Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2024 року на той момент не набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Враховуючи те, що постанова Підгаєцького районного суду від 26 березня 2024 року станом на 30 березня 2024 року не набрала законної сили, отже і дії ОСОБА_1 , не могли бути кваліфіковані за ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки в таких відсутній склад адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано та матеріали справи їх не містять.

Поданий відповідачем відзив на позов з відеозаписами і сама оскаржувана постанова, не спростовують зазначених вище тверджень позивача та його представника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Суд також вказує на те, що наявна відеофіксація не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено таку фіксацію (фото чи відеозапис).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом не здобуто, а відповідачем не представлено жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, зокрема його вини, як основної і обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку.

Викладене дає підстави вважати, що відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є не достатніми для однозначного висновку про винність позивача в порушенні Правил дорожнього руху.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №576724 від 30 березня 2024 року.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/1-а, де суд касаційної інстанції вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підставний, а тому підлягає до задоволення.

Судові витрати відповідно до ч.1 ст.139 КАС України слід стягнути із відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5, 6, 9, 77, 90, 139, 194, 242-246, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями), ст.ст.247, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора СПД №2 (м.Підгайці) відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Фецак Миколи Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №576724 від 30 березня 2024 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 гривень - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати понесені позивачем при поданні адміністративного позову до суду, а саме судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: Прийдун Ігор Богданович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000501 від 16 червня 2022 року, 47501, м.Бережани вул.Рогатинська, 131 Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, 46001, м. Тернопіль вул. Валова, 11 Тернопільського району Тернопільської області, .

Головуючий: Р. О. Горуц