Справа № 380/27568/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 рокуСправа № 380/27568/23 пров. № А/857/8388/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року (суддя Кузан Р.І., м. Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч) в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (далі Постанова №889) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за ввесь час затримки виплати з січня 2016 по день фактичної виплати 28.10.2023;

зобов`язати в/ч нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за ввесь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 28.10.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення відбувається в одному розрахунковому періоді (без створення заборгованості та затримки на один і більше календарних місяців), підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідача відсутні.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу сум щомісячної додаткової винагороди, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач проходила військову службу в Державній прикордонній службі України, відповідно до наказу від 18.06.2021 №194-ос звільнена з військової служби в запас за підпунктом «а» пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключена із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18.06.2021.

При виключенні позивача із списків особового складу, не здійснено повного розрахунку при звільненні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №380/17408/22 (далі Рішення суду), яке набрало законної сили 09.08.2023, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність в/ч, яка полягала в нездійсненні перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення. Зобов`язано в/ч здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми. Визнано протиправною бездіяльність в/ч, яка полягала в не нарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплат суми індексації грошового забезпечення за період затримки виплати із січня 2012 року по день фактичної виплати 29.06.2021. Зобов`язано в/ч нарахувати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Постанова №159) та виплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за період затримки виплати із січня 2012 року по день фактичної виплати 29.06.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 серпня 2023 року (далі Постанова суду), апеляційну скаргу в/ч задоволено частково. Рішення суду в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч, яка полягала в не нарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплат суми індексації грошового забезпечення за період затримки виплати із січня 2012 року по день фактичної виплати 29.06.2021 та зобов`язання в/ч нарахувати на підставі Закону №2050-ІІІ та Постанови №159 нарахувати та виплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за період затримки виплати із січня 2012 року по день фактичної виплати 29.06.2021 скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. У решті Рішення суду залишено без змін.

На виконання Рішення суду, з врахуванням Постанови суду відповідачем 28.10.2023 виплачено позивачці заборгованість з грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, підйомної допомоги за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення у сумі 40526,61 грн, що підтверджується довідкою, виданою в/ч та випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача 02.11.2023 до відповідача скеровано адвокатський запит, де адвокат просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, нарахованої та виплаченої на виконання Рішення суду за період із січня 2016 року по день фактичної виплати із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань.

У відповіді на адвокатський запит в/ч зазначила, що рішення суду виконано, разом з тим в нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрат частини доходів відмовила (лист від 09.11.2023 № 11/18635-23-Вих).

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Апеляційний суд зазначає, що додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача, як виплата, що мала неодноразовий характер.

Отже, спірна щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер, тому на таку може бути нарахована компенсація втрати частини доходів у розумінні Закону №2050-ІІІ.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич