Справа № 160/4073/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4073/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Міжрегіонального бюро екологічного захисту, громадська організація на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернулась до суду з позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в якому просило:

- повністю зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, які пов?язані із здійсненням Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (місцезнаходження: вул. Орджонікідзе, буд. 1, м. Кривий Ріг, 50095), () планованої діяльності «Будівництво хвостосховища «ІІІ карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ГД.ШГ.РЗФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» без позитивного висновку додаткової оцінки впливу на довкілля до повного усунення порушення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотань Громадського формування з охорони громадського порядку "Екологічний патруль", Громадської організації «Міжрегіонального бюро екологічного захисту», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 про залучення їх в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача по адміністративній справі №160/4073/21.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Міжрегіональне бюро екологічного захисту, громадська організація, не погодившись з ухвалою та рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до частини першої, пункту 8 частини третьої статті 2 та частини другої статті 119 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне^ вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективної захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Тобто розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 «Щодо перевищення розумних строків розгляду справ», в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про застосування заходів реагування з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Судовий розгляд у суді першої інстанції закінчився ухваленням рішення суду, яке датоване 19 травня 2023 року, надіслано судом 10.10.2023, зареєстровано 11.10.2023, оприлюднено 12.10.2023. Тобто провадження тривало не менше 759 днів, що є недотриманням процесуальних строків спрощеного порядку розгляду позовних вимог.

На думку скаржника тривалий розгляд справи не виплинув на належне з`ясування всіх обставини у справі з метою правильного врегулювання спору, який виник в результаті порушення суб`єктом господарювань екологічних умов, визначених у висновках оцінки впливу на довкілля.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, зумовлені поведінкою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду, посадових осіб Держаної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та представника Публічне акціонерне товариство «АрселоМіттал Кривий Ріг» - адвоката Клочка С.О., полягають, зокрема, у розгляді справи неповажним складом суду.

Скаржник зазначає, що згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

На думку скаржника, з посиланням на положення ст. 36, 39 КАС України, не виконав вимоги законодавства суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рищенко А.Ю. при вирішенні позовної вимоги Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградські області) про застосування заходів реагування до Публічного акціонерного товариств: «АрселорМіттал Кривий Ріг». Натомість, діючи в інтересах відповідач, прийняв упереджені судові акти про відмову задоволенні позовної заяві Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська я Кіровоградські області) та клопотань про залучення їх на стороні позивача по адміністративній справі №160/4073/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Суд допустив надмірний формалізм.

Такий складник принципу верховенства права як рівність учасників судового процесу перед законом пов`язаний із правом на доступ до правосуддя, на справедливий суд та означає однакове застосування судом закону до всіх учасників судового процесу та відповідно до мети правової норми, неупереджене ставлення суду до всіх учасників судового процесу та забезпечення їм рівних процесуальних прав.

Так, особа, яка не брала участі у справі, може бути суб`єктом правовідносин у яких виник конкретний юридичний спір. У публічно-правових спорах фізичне особи із суб`єктом владних повноважень такий спір виникає у зв`язку з виконання1 або невиконанням суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій відносно цієї особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

З огляду на вищевказане відсутність у фізичних осіб законного права у спірних матеріальних правовідносинах не є підставою для висновку про відсутність у них охоронюваного законом інтересу до припинення незаконного проваджені планованої діяльності «Будівництво хвостосховища «Ш карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільської рад Широківського району Дніпропетровської області ГД.ШГ.РЗФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», адже вони є власниками природних ресурсів, у тому числі об`єктів нерухомого майна на яких здійснюється діяльність, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу та на яких має бути реалізовані запропоновані Державною екологічної інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області заходи реагування.

Наведене робить очевидним, що суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі.

За рахунок цього неправильно визначив порядок розгляду позовної заяви, не забезпечив справедливе і неупереджене вирішення спору, ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єкту господарювання. Ухилився від дотримання основних принципів державного нагляду (контролю), визначальним серед яких є пріоритетність безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовиша проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншим інтересами і цілями у сфері господарської діяльності (абз. 1 частина перша статті 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфер господарської діяльності").

Також скаржник зазначає, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справі доказами.

Проте, згідно з частиною 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Скаржник зазначає, що саме такою є дана справа, виходячи з особливостей предмета доказування та кількості жителів сільської місцевості, які заявляють про незаконне втручання в їхнє право на мирне володіння своїм майном всупереч статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, безпідставне заволодіння Широківською, а тепер Криворізькою районною державно адміністрацією сільськогосподарськими землями членів ліквідованого КСП «Вільне».

Також скаржник зазначає, що зі змісту судових рішень у справі № 160/7905/21 вбачається, що суд першої інстанції дослідивши п.24 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020 встановив наявність вимоги Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) здійснити до 23.02.2021 додаткову оцінку впливу на довкілля планової діяльності пов`язані з будівництвом хвостосховища «ІІІ карта», що передбачено екологічними умовами висновку з оцінки впливу на довкілля № 7-03/12-/2 від 07.02.2020». А проаналізувавши висновок з оцінки впливу на довкілля № 7-03/12-/2 від 07.02.2020, який покладено в основу п. 24 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020, встановив, що останній стосується безпосередньо планової діяльності з «Реконструкції хвостосховища «Миролюбівка» з нарощуванням дамб обвалування до відмітки +165,0 м. Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Збагачувальна, 97». Водночас не прийняв до уваги доводи відповідача (Держекоінспекціі) про допущення у п.24 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020 технічної помилки та зазначив (дослівно): «...оскільки наразі п.24 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020 є чинним, жодних змін чи виправлень до нього не вносилось. Тож стверджувати про наявність певних технічних помилок не доводиться.».

За таких обставин у справі відсутні докази припинення виявленого порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, про що складено акт від 18.03.2021 №57/2.2/21, на яких ґрунтувались доводи і заперечення сторін, та які суд поклали в основу своїх рішень. В своє чергу це свідчить про недотримання норм процесуального права. Тому очевидним є те, що в апеляційному порядку підлягає перевірці дотримання судом першої інстанції припису повного, всебічного, достовірного встановлення обставин справи при відмові Державній екологічній інспекції застосувати заходи реагування.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року повернуто заявнику апеляційну скаргу Міжрегіонального бюро екологічного захисту, громадська організація на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2023.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що за результатами перевірки складено Акт позапланової перевірки №57/2.ж 18.03.2021 за яким позивач вказав на невиконання підприємством п. 24 від 22.09.2020, що своєю чергою зумовило звернення до суду з позовною про застосування заходів реагування та видання припису.

Зазначені обставини були підтверджені позивачем, який звернувся до застосування заходів реагування на підставі порушень (невиконання вимог Припису) зазначених в Акті №57/2.2/23.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду Акт позапланової перевірки №57/2.2/23 від 18.03.2021.

Водночас, у Постанові від 05.10.2022 по справі №160/7905/21 суд встановив, зокрема, що висновки відповідача, що позивачем припис від 22 вересня 2020 року не виконаний саме в частині додержання умов висновку з оцінки впливу на довкілля від 6 квітня 2020 року № 7-03/12-6/1, є безпідставними.

З огляду на це та подані відповідачем під час розгляду справи докази щодо здійснення планованої діяльності, а також докази відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, у рішенні від 19.05.2023 р. судом було зазначено про безпідставність позовних вимог Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Позивачем подано письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги, стверджуючи про обґрунтованість позовних вимог та безпідставність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 04.03.2021 по 18.03.2021 на підставі наказу про проведення позапланової перевірки від 02.03.2021 №305, направлення на перевірку від 02.03.2021 №4-234-22-3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» (місцезнаходження: вул. Орджонікідзе, буд. 1, м. Кривий Ріг, 50095), ().

За результатами перевірки складено акт №57/2.2/23 від 18.03.2021.

За результатами проведеної перевірки позивачем встановлені порушення: ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та невиконанням п. 24 припису від 22.09.2020 №261/6-11/20 виданого Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області.

Так, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області за результатами планової перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» проведеної в період з 03.09.2020 по 16.09.2020 видано припис від 22.09.2020 №261/6-11/20, пунктом 24 припису передбачено здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля планової діяльності пов`язаної з будівництвом хвостосховища «ІІІ карта», що передбачено екологічними умовами висновку з оцінки впливу довкілля №7-03/12-6/1 від 06.04.2020 термін виконання 23.02.2021.

Під час перевірки встановлено, що п. 24 припису від 22.09.2020 №261/6-11/20 не виконано.

Підприємством надано наступні документи, які оприлюднено на Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України:

- Повідомлення на проведення планованої діяльності, оприлюдненого 09.06.2020;

- Зауваження та пропозиції громадськості до планованої діяльності, обсягу дослідження від 10.07.2020;

- Оголошення про початок громадського обговорення звіту з ОВД, оприлюдненого 31.12.2020;

- Звіт з ОВД «Нове будівництво хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який оприлюднено 31.12.2020.

На момент проведення перевірки тривають роботи із зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області. Враховуючи вищевикладене ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» реалізується планова діяльність «Будівництво хвостосховища ІІІ карта» з порушенням Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а саме: без позитивного висновку з оцінки впливу на довкілля.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в період з 04.03.2021 по 18.03.2021 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) було винесено припис №57/2.2-7/21 від 25.03.2021, яким було приписано не допускати здійснення планової діяльності «Нове будівництво хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» без визнання її допустимою за результатами додаткової процедури оцінки впливу на довкілля.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року у справі №160/7905/21 задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу про визнання дій протиправними та скасування рішень, а саме судом:

Визнано протиправним та скасовано Припис Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 25.03.2021 №57/2.2-7/21, виданий за результатами позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

Визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №57/2.2-7/21 від 25.03.2021, без погодження з ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

Визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу в частині проведення позапланової перевірки ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг в період з 04.03.2021 по 18.03.2021 за предметом, який не відповідає предмету здійснення заходу зазначеному в Направленні від 02.03.2021 №4-234-22-3.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2022, задоволено частково апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область), а саме судом скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 в адміністративній справі № 160/7905/21 в частині визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції Придніпровського округу і в цій частині в позові відмовлено. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 в адміністративній справі №160/7905/21 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки позивача щодо порушенням відповідачем умов висновку з оцінки впливу на довкілля №7-03/12-6/1 від 07.04.2020 під час реалізації планової діяльності «Будівництво хвостосховища «ІІІ карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ГД.ШГ.РЗФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» спростовані рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №160/7905/21.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За частиною 1 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно із ст. 1 Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно ч. 5, ч.11 ст. 4 Закону, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Частина 7 статті 7 Закону передбачає, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (частина 8 статті 7 Закону).

За частиною 11 вказаної статті, у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України від 25.06.1991 № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон № 1264-XII).

Відповідно до частини 1 статті 20-2 Закону № 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, належить: а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема про використання та охорону земель; в) обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин; е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.

Пунктом 1, пп. 3, 5 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275, закріплено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); звертається до суду із позовом щодо: обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин; визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу ІІ Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за № 350/34633, інспекція звертається до суду з позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин.

Зі змісту вищенаведених правових норм вбачається, що винесення припису та звернення до суду із позовом щодо повного або часткового припинення виробництва це два різних засоби реагування органу державного нагляду, які застосовуються окремо, водночас підставою їх застосування може бути один акт відповідної перевірки.

В свою чергу повне або часткове зупинення виробництва є більш суворим заходом реагування за винесення припису.

Аналогічний висновок закріплений в рішенні Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 816/1349/16, від 10 квітня 2020 року у справі № 560/1370/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 460/8668/20

У справі №160/7772/18 (постанова від 22.10.2021) Верховний Суд сформулював висновок щодо визначення суті, правового значення, основних ознак, умов і підстав застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), які визначені як необхідні, оперативні та превентивні способи впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, які свідчать про наявність для життя і здоров`я людей загрози внаслідок забруднення довкілля.

Верховний Суд у постановах від 11.09.2019 у справі № 807/1410/17 та від 31.03.2021 у справі №804/3983/18 звертав увагу на те, що захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 440/3838/18, «….для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.».

Отже, позивач при здійснені заходу контролю мав визначити, ідентифікувати обладнання та обсяг і вид забруднюючих речовин, яке виробляє саме обладнання об`єкту контролю.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 420/6935/19.

Позивач, керуючись висновками акта перевірки, відсутність доказів виконання припису та вважаючи, що мають місце порушення, які становлять загрозу екологічній безпеці тощо, у межах наданих повноважень звернувся до суду з позовом щодо вжиття заходів реагування.

Як зазначалось, під час проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, про що складено акт від 18.03.2021 №57/2.2/21, у якому викладено опис виявлених порушень вимог законодавства.

25.03.2021 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) складено припис про усунення виявлених порушень №57/2.2-7/21.

Колегія суддів наголошує, що у суду відсутні підстави не брати до уваги зміст акта перевірки щодо зафіксованих фактів порушення чинного законодавства та недотримання відповідачем вимог Висновку, а також відсутні підстави не брати до уваги чинний припис інспекції.

Незгода із встановленими порушеннями має досліджуватись в межах судового розгляду щодо зокрема оскарження припису, прийнятого за результатами перевірки суб`єкта господарювання.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №160/7905/21, з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2022, було визнано протиправним та скасовано Припис Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 25.03.2021 №57/2.2-7/21, виданий за результатами позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Суд у справі №160/7905/21, дослідивши п. 24 припису від 22 вересня 2020 року, виконання якого перевірялось у березні 2021 року, зазначив, що дійсно зазначеним приписом позивача зобов`язано здійснити до 23 лютого 2021 року додаткову оцінку впливу на довкілля планової діяльності пов`язаної з будівництвом хвостосховища «ІІІ карта», що передбачено екологічними умовами висновку з оцінки впливу на довкілля від 7 лютого 2020 року № 7-03/12-/2. Водночас зазначений висновок стосувався оцінки впливу на довкілля планової діяльності з «Реконструкції хвостосховища «Миролюбівка» з нарощуванням дамб обвалування до відмітки +165,0 м. Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Збагачувальна, 97, тобто іншого хвостосховища ніж «ІІІ карта», яке також має й інше місце розташування. Висновок від 7 лютого 2020 року № 7-03/12-/2 жодного відношення до хвостосховища «ІІІ карта» не має, а тому колегія суддів доходить висновку, що позивач не мав і не має об`єктивної можливості виконати припис, який фактично містить некоректні та неправильні вихідні відомості щодо об`єкта виконання.

Суд у справі №160/7905/21 зазначив, що відповідачем при проведенні перевірки у березні 2021 року фактично було змінено зміст п. 24 Припису від 22.09.2020 № 261/6-11/20, та складено акт, а згодом і припис з зовсім іншим змістом та суттю, що суперечить ст. 6 Закону № 877-V, а саме в Акті перевірки відповідач зазначає вже інший висновок з оцінки впливу на довкілля, зокрема, № 7-03/12-6/1 від 23.03.2021, що повністю протирічить п. 24 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020.

Отже, суд у справі №160/7905/21 дійшов висновку, що висновки відповідача, що позивачем висновок від 22 вересня 2020 року не виконаний саме в частині додержання умов висновку з оцінки впливу на довкілля від 6 квітня 2020 року № 7-03/12-6/1, є безпідставними.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2022 року у справі №640/10625/21 зазначено, що підстави звільнення від доказування визначені статтею 78 КАС України, відповідно до частини четвертої цієї статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В цій постанові Верховного Суду розкрито змість понять «преюдиційні факти», «преюдиційні обставини», а також зазначено, що суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 460/8668/20 зазначено, що преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Водночас звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Як наголосив Верховний Суд у постанові від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16 преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано Припис Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 25.03.2021 №57/2.2-7/21, виданого за результатами позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який став підставою для звернення до суду з цим позовом.

Також, висновок акта та припис від 22 вересня 2020 року, наведений позивачем в підтвердження обґрунтованості позовних вимог, які виносились за результатами перевірок, як встановлено судом у справі №160/7905/21, не містять положень щодо зобов`язання відповідача не допускати здійснення планової діяльності «Нове будівництво хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» без визнання її допустимою за результатами додаткової процедури оцінки впливу на довкілля. Натомість припис від 22 вересня 2020 року та висновок акта містять вимоги до здійснення до 23.02.2021 додаткової оцінки впливу на довкілля планової діяльності пов`язаної з будівництвом хвостосховища «ІІІ карта», що передбачено екологічними умовами висновку з оцінки впливу на довкілля № 7-03/12-/2 від 07.02.2020, та стосувався іншого хвостосховища ніж «ІІІ карта» та іншого місце розташування.

Колегія суддів зазначає, що помилковим є посилання скаржника на наявність підстав для застосування заходу реагування, у зв`язку з необхідністю отримання висновку з оцінки впливу, оскільки порушення природоохоронного законодавства виявлені в ході перевірки не свідчать про те, що суб`єктом господарювання не розпочато реалізацію рішення щодо об`єкта державної екологічної експертизи. На вказане свідчить зокрема, наданий відповідачем висновок з оцінки впливу на довкілля планової діяльності «Нове будівництво хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виданого 02.08.2022 за № 21/01-3/1.

Отже, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що висновки позивача щодо порушенням відповідачем умов висновку з оцінки впливу на довкілля №7-03/12-6/1 від 07.04.2020 під час реалізації планової діяльності «Будівництво хвостосховища «ІІІ карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ГД.ШГ.РЗФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які є підставою для звернення з цим позовом, спростовані рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №160/7905/21.

При прийнятті рішення про застосування запропонованих позивачем суворих заходів реагування також суттєве значення мають встановлені у справі № 160/7905/21 та враховані судом першої інстанції обставини.

За такого правового регулювання та встановлених обставин, суд першої інстанції цілком слушно врахував висновки, зроблені судом у справі № 160/7905/21 щодо протиправності припису, у зв`язку з встановленням судом відсутності порушень природоохоронного законодавства.

Таким чином, у межах цієї справи, суди не встановили обставин, які свідчать про наявність підстав для вжиття заходів реагування за зверненням позивача, оскільки на час звернення з позовом та розгляду справи, відсутні виявлені та встановлені за результатами здійснення позивачем заходу, порушення відповідачем вимог законодавства які становлять для життя і здоров`я людей загрозу.

Колегія судів не приймає посилання скаржника на надані ним та наявні в матеріалах справи докази, які на його думку, свідчать про порушення позивачем законодавства та які становлять загрозу для життя і здоров`я людей, оскільки предметом спору не є наявність або відсутність виявлених в ході перевірки порушень, зазначене було предметом розгляду у справі №160/7905/21. У цій справ предмет позову полягає у застосуванні заходів реагування до суб`єкта господарювання згідно обставин встановлених в Акті перевірки від 18.03.2021 р. №57/2.2/21 за наслідками перевірки виконання п. 24 Припису № 261-6-11-20 від 22.09.2020 р.

Колегія суддів зазначає, що позивач є належним органом який здійснює перевірку та встановлює наявність або відсутність з боку відповідача порушень приписів законодавства. Отже скаржник має право звернення до позивача з заявою щодо проведення перевірки відповідача з метою встановлення порушень приписів законодавства з долученням до заяви відповідних доказів у тому числі поданих до суду апеляційної інстанції у цій справі.

Щодо посилання скаржника на те, що на порушення норм процесуального права в частині тривалої розгляду справи, колегія суддів зазначає, що за приписами частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Стосовно посилання скаржника на те, що розгляд справи неповноважним складом суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Чинне процесуальне законодавство не надає визначення терміну «неповноважний склад суду», однак, враховуючи, що стаття 318 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення, прийняте судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності).

Для встановлення наявності у складу суду належних повноважень для розгляду і вирішення адміністративної справи важливим є правильне визначення її предметної та інстанційної підсудності.

Судочинство, яке здійснюється з порушенням наведених правил, не може вважатися правосуддям, оскільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

Не можна вважати неповноважним склад суду, який розглянув справу, порушену без дотримання правил територіальної підсудності, тобто встановленого процесуальним законодавством порядку розподілу справ між судами одного й того самого рівня залежно від території, на яку поширюється їхня юрисдикція.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку незалучення інших осіб у якості третьої особи у розумінні КАС України не може вважатися розглядом справи неповноважним складом суду.

Щодо посилання скаржника на положення ст. 36, 39 КАС України та те, що суддя першої інстанції діючи в інтересах відповідач, прийняв упереджені судові акти про відмову задоволенні позовної заяві Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська я Кіровоградські області) та клопотань про залучення їх на стороні позивача по адміністративній справі №160/4073/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів зазначає, що вказані посилання жодними належними та допустимих доказами не підтверджуються, та фактично є припущеннями скаржника.

Стосовно посилання скаржника на те, що судом справу помилково розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-263 КАС України за наявними в матеріалах судової справі доказами, оскільки вказана справи за положенням частини 4 статті 257 КАС України не підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

За наведеним у пункті 20 частини 1 статті 4 КАС України визначенням, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За положенням п. 10 ч.6 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, до справ незначеної складності можуть бути віднесено будь-яку справу на розсуд суду, окрім тих які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частина 4 ст. 12 КАС України визначає виключний перелік справ які розглядаються за правилами загального позовного провадження.

Так, за положенням п. 3 ч.4 ст.12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до п. 3 ч. 4 статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Як зазначалось предметом розгляду у цій справі є застосування заходу реагування, а не відчуження майна тощо.

Отже, спір у цій справі не відноситься до переліку які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, якщо зазначена справа не розглядається виключно за правилами загального позовного провадження та відсутністю обґрунтованого клопотання сторін щодо необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні , суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального бюро екологічного захисту, громадська організація залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров