Справа № 305/443/24
Суддя: Попова О. М.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/443/24
Номер провадження 2-а/305/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Бакшиній К.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Губка В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративний позов представника позивача - адвоката Губка Владислава Валентиновича поданим в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов представника позивача - адвоката Губка Владислава Валентиновича поданим в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 593823 винесену 16 вересня 2023 року поліцейським СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Панасовичем Сергієм Дмитровичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 вересня 2023 року поліцейським СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Панасовичем Сергієм Дмитровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 593823 стосовно позивача на підставі ст.ст.: ч. 2 с. 126, ч. 5 ст. 121, 125 КУпАП.

Позивачу не було відомо, про те, що стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції 16.09.2023 р. копію постанови про накладення адміністративного стягнення на місці йому вручено не було, так само копію постанови засобами поштового зв`язку він не отримував. Про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення йому стало відомо тільки з веб-сайту «Єдиний реєстр боржників», де вказано, що на виконанні Рахівського РВП ГУНП у Закарпатській області щодо нього перебуває виконавче провадження № 73880261 про стягнення штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення. Представником позивача, у свою чергу, 07.02.2024 р. подано заяву до Рахівського відділу ДВС про ознайомлення з матеріалами та надання копій документів виконавчого провадження. Листом Рахівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 24.6-37/6723 від 07.02.2024 р. мені було надано копії документів виконавчого провадження № 73880261. З матеріалів виконавчого провадження я дізнався, що стосовно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 593823 від 16.09.2023 р. та отримав копію вказаної постанови. Оскільки позивач ознайомився (через свого представника) з оскаржуваною постановою тільки 07.02.2024 р., він з об`єктивних причин не зміг своєчасно, у строк встановлений ст.289 КУпАП та ч. 2 ст. 286 КАС, оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, особа, притягнута до адміністративної відповідальності не оскаржила постанову про накладення адміністративного стягнення у встановлений законодавством строк з поважних причин. Тому наявні достатні підстави для поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 593823 від 16.09.2023 р. встановлено, що позивач скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 ст. 126 КУпАП. Однак працівник поліції, який виніс постанову неправильно кваліфікував дії позивача. Насправді позивач керував транспортним засобом, маючи необхідні права на керування транспортним засобом. Однак позивач не пред`явив посвідчення водія працівнику поліції, так як забув його вдома. При цьому він повідомив працівника поліції, що він має право керування транспортним засобом, у нього є посвідчення водія, однак не має його при собі. Факт наявності у позивача посвідчення водія також підтверджували інші присутні в автомобілі особи. Вони навіть висловили готовність поїхати у м. Рахів, за місцем проживання позивача і привезти для пред`явлення посвідчення водія. Однак ця пропозиція була відкинута працівником поліції, натомість ним була складена постанова за частиною 2 ст. 126 КУпАП. Наявність у позивача права керування транспортним засобом засвідчена посвідченням водія сер НОМЕР_2 . Слід зазначити, що поліцейський представився, однак службове посвідчення не пред`явив, не оголошував, яка справа розглядається, не роз`яснював прав та обов`язків особи, яка притягається до адмінвідповідальності, зокрема, право на правничу допомогу адвоката, а також не вчинив жодних інших дій, окрім того, що встановив особу позивача, ознайомившись з його пенсійним посвідченням та документами на транспортний засіб. Пояснення позивача та присутніх на місці події свідків були проігноровані поліцейськими та не прийняті до уваги. Копію постанови позивачу на місці події вручено не було. На вимогу позивача та інших присутніх в автомобілі осіб надати копію складеного документу, поліцейський усно повідомив, що його буде надіслано поштою (однак, як вказано вище, копія постанови засобами поштового зв`язку до позивача не надходила). Як вбачається з обставин справи, уповноважена особа відповідача винесла оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено ім`я та прізвище посадової особи, яка розглядає справу, не були дослідженні докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Дії поліцейського обмежились тим, що він вписав текст постанови на бланк встановленого взірця. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання своїх заперечень, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП.

У зв`язку з наведеним представник позивача та позивач вважають, що дана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, неповним з`ясуванням обставин справи, не відображає дійсних обставин справи, що мають значення для справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2024 року, заяву представника позивача - адвоката Губка Владислава Валентиновича подану в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом представника позивача - адвоката Губка Владислава Валентиновича поданим в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В подальшому від представника відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, в якій представник відповідача просив, залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області, про скасування постанови серії БАД №593823 від 16.09.2023. В обґрунтування заяви представником відповідача зазначено, що в провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатської області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Звертають увагу суду, що позовну заяву подано до суду 13.02.2024 року (згідно позовної заяви), хоча постанова серії БАД 593823 від 16.09.2023 року відносно позивача була складена ще 16.09.2023 року. Оскільки, позивач відмовився від отримання копії постанови БАД 593823 від 16.09.2023 року та відповідно від її ознайомлення, про що засвідчено поліцейським у постанові, яка є предметом оскарження, то вважаю, що поліцейським було дотримано всіх норм та вжито всіх належних заходів. Рішення поліцейським також було прийнято в межах повноважень, а відповідно в присутності позивача. Згідно журналу обліку вихідних та внутрішніх документів Рахівського РВП за вих. № 4237 від 18.09.2023 року було направлено копію постанови рекомендованим листом позивачу на адресу, яку він також вказує в позові і вона зазначена в постанові. Аналогічне зазначено в кінці у самій постанові БАД №593823 від 16.09.2023 року (копію постанови надіслано рекомедованим листом вих № 4237 від 18.09.2023 року). Відповідно квитанцією Укрпошти, де заначено трекінг поштового відправлення 421та перевірки трекінгу підтверджується факт надіслання та вручення копії постанови 18.09.2023 року. Отже, позивач будучи обізнаним про складання відносно нього постанови, яка є предметом оскарження, не проявляв розумної зацікавленості та не звертався в суд у визначені КАС процесуальні строки. Байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про них не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. В обґрунтування наведеного, до заяви додано копію квитанції про направлення постанови БАД 593823 позивачу 18.09.2023 року, перевірка вручення постанови позивачу ОСОБА_1 по трекінгу квитанції.

В подальшому від представника позивача до суду надійшли заперечення на заяву про залишення позову без розгляду, в яких останній посилається на те, що представник обґрунтовує свою заяву тим, що позивачем було пропущено встановлений законодавством строк для звернення до суду і відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Вважає такі твердження відповідача безпідставними і необґрунтованими з наступних причин. Відповідач стверджує, що надіслав та вручив копію оскаржуваної постанови позивачеві. У підтвердження факту надіслання та вручення копії оскаржуваної постанови позивачеві відповідачем додано копію квитанції Укрпошти про надіслання поштового відправлення, та роздруківку з офіційного трекінгу Укрпошти поштового відправлення № 421. Однак сторона позивача вважає, що наведені докази не є належними, достовірними і достатніми в розумінні ст.ст. 73-76 КАСУ, тому не можуть бути взяті до уваги судом з наступних причин. У доданій відповідачем у якості доказу копії квитанції Укрпошти про надіслання поштового відправлення у графі "Кому" чітко вказано: " ОСОБА_2 " Однак справжні ініціали позивача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), що ставить під серйозний сумнів ідентифікацію особи, якій надсилалося поштове відправлення. У доданій відповідачем у якості доказу роздруківці поштового відправлення № 421 з офіційного трекінгу "Укрпошти" чітко вказано: "відправлення вручено: за довіреністю". Однак, у відділенні поштового зв`язку Рахів ДППЗ «Укрпошта» відсутня довіреність від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 на право іншим особам отримувати від його імені поштової кореспонденції, переказів, посилок, інших поштових відправлень, що засвідчено Довідкою ВПЗ від 23.04.2024 р. (додається). За усталеною практикою у відділенні поштового зв`язку поштова кореспонденція на підставі довіреності видається виключно представникам підприємств, установ організацій (про що робиться відповідна відмітка - "вручено за довіреністю"). Натомість, поштова кореспонденція громадянам видається на підставі документів, що посвідчують їх особу (про що робиться відповідна відмітка - "вручено особисто)". Таким чином, вказане поштове відправлення позивач не отримував ані особисто, ані за довіреністю, оскільки нікому таку довіреність не видавав. Відповідачем також ставиться під сумнів, що позивач дізнався про існування постанови БАД 593823 від 16.09.2023 з веб-сайту «Єдиний реєстр боржників», оскільки "даний факт взагалі нічим не підтверджується, також не вказана дата ознайомлення на веб сайті" . Однак, як відомо, веб сайт «Єдиний реєстр боржників» є загальнодоступним сайтом, доступ до якого мають всі без винятку і відвідування цього сайту жодним чином не фіксується. Враховуючи вищенаведене, сторона позивача продовжує наполягати, що позивачу не було відомо, про те, що стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції 16.09.2023 р. копію постанови про накладення адміністративного стягнення на місці йому вручено не було, так само копію постанови засобами поштового зв`язку він не отримував. Про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення йому справді стало відомо тільки з веб-сайту «Єдиний реєстр боржників», де вказано, що на виконанні Рахівського РВП ГУНП у Закарпатській області щодо нього перебуває виконавче провадження № 73880261 про стягнення штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення. Після цього, позивач невідкладно звернувся до мене, як адвоката, для надання йому правової допомоги та між нами було укладено відповідний договір про надання правової допомоги. Мною, у свою чергу, 07.02.2024 р. подано заяву до Рахівського відділу ДВС про ознайомлення з матеріалами та надання копій документів виконавчого провадження. Листом Рахівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 24.6-37/6723 від 07.02.2024 р. мені було надано копії документів виконавчого провадження № 73880261. З матеріалів виконавчого провадження я дізнався, що стосовно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 593823 від 16.09.2023 р. та отримав копію вказаної постанови. Таким чином, позивач ознайомився (через свого представника) з оскаржуваною постановою тільки 07.02.2024 р., тому він з об`єктивних причин не зміг своєчасно, у строк встановлений ст. 289 КУпАП та ч. 2 ст. 286 КАС, оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали подані письмові заперечення з підстав викладених у них.

Представник відповідача, будучи належно повідомленим, в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 16.09.2023 року, позивач отримав копію оскаржуваної постанови 07 лютого 2024 року. З позовом про скасування постанови позивач звернувся, 13.02.2024 року.

Оцінюючи викладені позивачем доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на звернення до суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19) зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка, в силу приписів частин першої, другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судом як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зокрема, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Зазначені висновки Європейського суду з прав людини використовуються і Верховним Судом, що, як приклад, відображено у його постанові від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви або клопотань, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав у строк встановлений процесуальним законом та судом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд про що останнім зазначається, зокрема, в ухвалі від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/18388/18.

Разом з тим, наведені позивачем доводи щодо причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема долученими відповідачем до заяви письмовими доказами, оскільки суд погоджуючись з доводами представника позивача наведеними в запереченнях на заяву, а саме те, що у доданій відповідачем у якості доказу копії квитанції Укрпошти про надіслання поштового відправлення у графі "Кому" чітко вказано: " ОСОБА_2 " Однак справжні ініціали позивача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), що ставить під серйозний сумнів ідентифікацію особи, якій надсилалося поштове відправлення. У доданій відповідачем у якості доказу роздруківці поштового відправлення № 421 з офіційного трекінгу "Укрпошти" чітко вказано: "відправлення вручено: за довіреністю". Однак, у відділенні поштового зв`язку Рахів ДППЗ «Укрпошта» відсутня довіреність від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 на право іншим особам отримувати від його імені поштової кореспонденції, переказів, посилок, інших поштових відправлень, що засвідчено Довідкою ВПЗ від 23.04.2024 року. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем жодним чином не доведено, що позивач був обізнаний про складання відносно нього оскаржуваної постанови, та того, що ОСОБА_1 відмовився від отримання оскаржуваної постанови у день її складання.

Відповідно до частини третьої статті 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, кожна особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд, незалежно від рішень чи дій інших осіб.

Вважаючи своє право чи інтерес порушеним оскаржуваною постановою позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду з даним позовом у встановлений строк.

За таких обставин суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, зазначених у позовній заяві та запереченнях представника позивача.

Враховуючи наведене суд, вважає заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 123, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Попова