Справа № 580/3159/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року справа № 580/3159/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Виноградської сільської ради (19340, Черкаська область, Звенигородський район, с. Виноград, вул. Центральна, 46А) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Виноградської сільської ради №9-112/VIII від 29.06.2021 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 с. Босівка в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 20,0 га, із земель колективної власності, 01.03-для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Босівка на території Виноградської сільської ради ОСОБА_2 ;

-визнати протиправним та скасувати рішення Виноградської сільської ради від 29.02.2024 року №32-20/VIII Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) несформованої земельної ділянки орієнтовною площею 2,1 га, розташованої АДРЕСА_2 в зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку рішенням сесії №9-112/VIII від 29.06.2021 року було надано дозвіл гр. ОСОБА_2 ;

-зобов`язати Виноградську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023 (вх.№2 від 15.12.2023) з врахуванням заяви від 22 січня 2023 року (вх..№7 від 23.01.2024 року) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років, орієнтовною площею 2,1 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ - 01.01) із земель комунальної власності в адміністративних межах села Босівка Звенигородського району, Черкаська область, за межами населеного пункту села Босівка, на якій знаходяться нежитлові будівлі по АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_1 ;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виноградської сільської ради судовий збір в розмірі 3633,60 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є власником нежитлових приміщень - будівель ферм ВРХ, які розміщені по АДРЕСА_2 , під якими не сформована земельна ділянка та відсутній на неї кадастровий номер. Звернувшися до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на якій знаходяться вищезазначені нежитлові будівлі, протиправно отримано відмову, оскільки на вказану земельну ділянку надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 . Зазначає, що чинне законодавство України не обмежує кількість надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та присвоєння йому кадастрового номера, проте даний факт відповідачем проігноровано, при розгляді питання надання/відмови дозволу.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано, підстави ненадання не повідомлено.

Третя особа також не подала до суду письмових пояснень.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень - будівель ферм ВРХ, які розміщені по АДРЕСА_4 (691,5 кв. м.) та 1-М (528 кв. м.), в селі Босівка Звенигородського району Черкаської області.

Позивач звернулася до Виноградської сільської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років, орієнтовною площею 2.1га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) розташованої по АДРЕСА_2 .

До заяв було долучено копія витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, схема розміщення земельної ділянки під об`єктами нерухомого майна, технічниі паспорта.

29.02.2024 Виноградська сільська рада рішенням №32-20/VIII відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) розташованої по АДРЕСА_2 .

Мотивами відмови слугувало рішення Виноградської сільської ради від 29.06.2021 №9-112/VIII про надання дозволу гр. ОСОБА_2 .

Як вбачається з рішення Виноградської сільської ради від 29.06.2021 №9-112/VIII, надано гр. ОСОБА_2 , дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Босівка. При чому, згідно викопіювання земельної ділянки, остання розташована по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. ( ч. 11 ст. 120 ЗК України).

Вказані норми кореспондуються із ч. 1 ст. 122 ЗК України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, особа зацікавлена в одержанні у користустування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

При цьому, вирішення питання щодо надання у користування позивачу земельної ділянки полягає виключно у конфігурації земельних ділянок відповідно до об`єктів нерухомого майна, які на них розташовані.

Як вбачається із адміністративного позову, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач є власником об`єктів нерухомого майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З огляду на це, позивач має право на набуття права користування на вказані земельні ділянки, що перебувають його користуванні, та на яких розміщене належне на праві власності позивачу нерухоме майно.

Для вирішення спору суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №706/563/15-а відповідно до яких згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як вбачається з спірного рішення Виноградської сільської ради від 29.02.2024 року №32-20/VIII, остання не узгоджується з ст. 120, 122, 123 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, а тому є протиправним та підлягає до скасування.

При чому, згідно правових висновків Верховного Суду зокрема висловлених у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 154/3345/16, чинним законодавством не передбачено право органів місцевого самоврядування відступати від положень ст. 118 ЗК України, в тому числі не передбачено й відмовляти в задоволенні вимоги про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі, а тому мотиви зазначенні у рішенні є безпідставні.

Щодо визнання протиправним та скасувати рішення Виноградської сільської ради №9-112/VIII від 29.06.2021 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 с. Босівка в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 20,0 га, із земель колективної власності, 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Босівка на території Виноградської сільської ради ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Згідно ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з рішення Виноградської сільської ради від 29.06.2021 №9-112/VIII останнє прийняте в межах ЗК України, при чому права позивача за результатом прийнятого рішення жодним чиним не порушено, а посилання на ст. 92 ЗК України є необгрунтовані, оскільки врегульовують інше коло правовідносин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову в даній частині.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає що між ОСОБА_1 та адвокатом Полежака В.Ф. укладено договір № б/н від 01.03.2024. До позовної заяви наданий опис наданих послуг та прибутковий касовий ордер №61 від 25.03.2024 про отримання грошових коштів за надання правничої допомоги на суму 13000грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги надані позивачем в обгрунтування своєї вимоги документи, часткове задоволення адміністративного позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, що були сплачені позивачем адвокату у цій адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виноградської сільської ради від 29.02.2024 №32-20/VIII.

Зобов`язати Виноградську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023 з врахуванням заяви від 22.01.2024 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років, орієнтовною площею 2,1 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ - 01.01) із земель комунальної власності в адміністративних межах села Босівка Звенигородського району Черкаська область, за межами населеного пункту села Босівка, на якій знаходяться нежитлові будівлі по АДРЕСА_2 , з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виноградської сільської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виноградської сільської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяча) грн. 00 коп., в стягнення решти суми витрат відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР