Справа № 200/2288/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року Справа№200/2288/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_2 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023 по 31.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_2 ), а тому має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.

Наголошує, що у період 01.06.2023 року по 31.12.2023 року здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Однак, за період виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць.

Вважаємо, що така бездіяльність Відповідача є протиправною, оскільки порушує права та соціальні гарантії Позивача.

Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою. Позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження). Клопотання представника Позивача про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк. Витребувано у Відповідача: витяг з наказу про зарахування позивача на військову службу; копії бойових розпоряджень що стосуються позивача за період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року (при наявності); копії витягів з Журналу бойових дій стосовно участі Позивача в бойових діях за період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року (при наявності); копії рапортів командира підрозділу позивача про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року (при наявності); довідку про розмір грошового забезпечення позивача із зазначенням складових за період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року; копії наказів про призначення додаткової винагороди позивачу у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року (при наявності).

Відповідач надав письмовий відзив. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач, вказуючи на залучення його до виконання бойових завдань у період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року не надає жодних доказів цих обставин.

Відповідач вважає, такі твердження позивача порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 44, частини 6 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач очевидно володіє інформацією щодо того, коли він залучався до виконання бойових завдань, а коли ні.

Зазначає, що відповідно до положень абзаців 15-16 пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (Порядок 260) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується, зокрема, в розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Відповідно, виплата позивачу додаткової винагороди (в розмірі 30 000 гривень) могла здійснюватися лише за ті місяці, в яких він був включений до бойових розпоряджень відповідача.

Водночас, за місяці, коли позивача не було включено до бойових розпоряджень, та відповідно не було залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань, жодних правових підстав для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень не було.

Наголошує, що відповідно до положень абзацу 27 пункту 2 розділу XXXIV Порядку 260 додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби. Ці положення (абзацу 27) застосовуються з 01 червня 2023 року (тобто мають зворотну дію в часі) згідно пункту 4 Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023 року. З урахуванням цього (після набрання чинності відповідними змінами) в жовтні місяці військовослужбовці строкової служби почали отримувати додаткову винагороду розміром 6000 грн., зокрема, за минулі місяці (з червня 2023) незалежно від включення до бойових наказів (розпоряджень).

Також зазначає, що зокрема при аналізі даних довідки щодо виплат грошового забезпечення за період, в рамках якого відбувається оспорювання за позовом, що виплати додаткової винагороди здійснюються за попередній місяць (або навіть за декілька, як у випадку зі змінами згідно пункту 4 Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023 року). Крім того, пропорційність виплати винагороди означає, що за місяці в яких військовослужбовець знаходився у відпустці, додаткова винагорода буде виплачена у відповідній частині.

Згідно абзацу 32 пункту 2 розділу XXXIV Порядку 260 військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.

Тобто за місяці, коли військовослужбовець має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. та в розмірі 6000 грн., йому має бути виплачено за відповідний місяць саме 30000 грн. З урахуванням викладеного, істотними обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, є обставини залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань, включення його до бойових розпоряджень.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди 30 000 грн. згідно Порядку 260.

Також зазначає про пропуск позивачем тримісячного процесуального строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, про що свідчить паспорт № НОМЕР_4 .

Позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 - військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.10.2021 року №215, яким солдата стороковї військової служби ОСОБА_1 з 09 жовтня 2021 року зараховано на усі види забезпечення та з сніданку 10 жовтня 2021 року на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

На адресу відповідача був скерований адвокатський запит від 15.03.2024 року з проханням надати пояснення причин невиплати 57 військовослужбовцям, у тому числі й позивачу у період з червня по грудень 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та надати довідки про розмір грошового забезпечення, копії бойових розпоряджень, витяги з журналу бойових дій, рапорти командиру підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях та накази про призначення додаткової винагороди.

Доказів відповіді на вказаний запит сторонами до суду надано не було.

Відповідно до довідки відповідача від 09.05.2024 року № 9418 позивачу у періоді червень 2023 січень 2024 року нараховано грошове забезпечення: червень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 30000,00 грн. (додаткова винагорода), липень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 30000,00 грн. (додаткова винагорода), серпень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 0,00 грн. (додаткова винагорода), вересень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 0,00 грн. (додаткова винагорода), жовтень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 13064,51 грн. (додаткова винагорода), листопад 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 6000,00 грн. (додаткова винагорода), грудень 2023 року 560 грн. (грошове забезпечення), 16400,00 грн. (додаткова винагорода), січень 2024 року 560 грн. (грошове забезпечення), 30000,00 грн. (додаткова винагорода).

Виплати додаткової винагороди було здійснено на підставі рапорту за червень від 03.07.2023 року та витягу з наказу №1297 від 15.07.2023 року, рапорту за вересень від 07.10.2023 року та витягу з наказу №1954 від 17.10.2023 року, витягу з наказу № 2162 від 20.11.2023 року за жовтень 2023 року, рапорту за листопад 2023 року від 09.12.2023 року та витягу з наказу № 2368 від 21.12.2023 року, рапорту за грудень 2023 року від 08.01.2024 року.

Виплата додаткової винагороди за період червень грудень 2023 року також підтверджується банківською довідкою, відповідно до якої Позивач в червні та липні 2023 року отримав додаткову винагороду у розмірі по 30000,00 грн., за період серпень вересень 2023 року виплата додаткової винагороди відсутня, жовтень 2023 року 13064,51 грн., листопад 2023 року 6000,00 грн., грудень 2023 року 16400,00 грн.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до положень абзаців 15-16 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується, зокрема, в розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, від 09.08.2023 № 836, від 15.09.2023 № 1001, від 07.11.2023 № 1162, від 30.01.2024 № 103, від 12.04.2024 № 419 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Отже, з 24.02.2022 року у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Крім того, військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що у позовній заяві позивач взагалі не зазначає фактів при проходженні ним військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 щодо виконання певних бойових завдань, однак вказує про не отримання ним з червня по грудень 2023 року додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року.

Довідкою відповідача від 09.05.2024 року № 9418 доведено нарахування позивачу у спірному періоді додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

При цьому, у серпні та вересні 2023 року додаткова винагорода позивачу не нараховувалася. Як зазначив відповідач, позивача за ці місяці не було включено до бойових розпоряджень, та відповідно не було залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань, тому жодних правових підстав для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень не було.

Дані щодо нарахування відповідачем додаткової винагороди у спірному періоді також підтверджуються, наданою позивачем випискою АТ КБ Приватбанк по його рахунку. При цьому, в позові зазначено, що додаткова винагорода не нараховувалася відповідачем взагалі з червня по грудень 2023 року, що є зловживанням процесуальними правами з боку позивача.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем невідповідності дій військової частини під час нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, у позовних вимогах відмовлено, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі положень Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Є.В. Череповський