Справа № 340/2888/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2024 року м. Дніпросправа № 340/2888/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 року (суддя Притула К.М., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 21.09.2023 року) у адміністративній справі №340/2888/23 за позовом ОСОБА_1 до Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася з позовом до Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області (далі по тексту відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2022 року по 01.05.2023 року в сумі 347602, 58 грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 року позовні вимоги задоволено частково; стягнено з Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2022 року по 01.05.2023 року в сумі 359357,36 грн. з покладанням на відповідача обов`язку нарахувати та перерахувати до бюджету всі належні до сплати податки та обов`язкові платежі.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася Голованівська районна військова адміністрація Кіровоградської області та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що статтями 235, 236 КЗпП України визначено вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в цей перелік не підлягає розширеному тлумаченню, однак судом не визначено саме цю підставу виплати за час вимушеного прогулу. Апелянт зазначав, що трудові відносини між ОСОБА_1 та адміністрацією не припинялися, ОСОБА_1 не була незаконно звільнена, переведена на іншу роботу і так далі, що є випадком, в якому може мати місце вимушений прогул, тобто підстави, передбачені статтями 235, 236 КЗпП України відсутні. Апелянт зазначив, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суд від 29.09.2022 року у справі №340/3612/22, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року та оскаржене у касаційному порядку, адміністрація виконала відповідно до виконавчого листа; ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків з 02.05.2023 року, саме з цього моменту припинилася відпустка без збереження заробітної плати, в якій перебувала ОСОБА_1 . На думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог в частині суми стягнення, оскільки, ОСОБА_1 просила стягнути 347602,58 грн., в той час як суд стягнув 359357,36 грн. Апелянт зазначав, що судом самостійно витребувалися довідки про заробітну плату.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розпорядження від 24.11.2021 року №194-к ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії карантину з 07.12.2021 року, кінцеву дату відпустки не зазначено, 22.06.2022 року нею подано заяву про надання дозволу достроково вийти із відпустки, у задоволенні якої відповідачем відмовлено. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року у справі №340/3612/22, залишеним в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року визнано протиправною бездіяльність Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області щодо непогодження ОСОБА_1 дострокового припинення відпустки без збереження заробітної плати та зобов`язано Голованівську районну військову адміністрацію Кіровоградської області допустити ОСОБА_1 до виконання своїх трудових обов`язків. На виконання рішення суду, відповідачем винесено розпорядження від 01.05.2023 року №13-к, яким ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків за посадою заступника начальника Голованівської районної державної адміністрації з 02.05.2023 року. Заробітна плата за період з 22.06.2022 року по 01.05.2023 року ОСОБА_1 не виплачена. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керуючись статтями 43, 68, 129, 129-1 Конституції України, ч.2 ст.14 КАС України прийшов до висновку про те, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом; обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд. Суд посилався на положення статей 235, 236 КЗпП України та зазначив, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції; оплата вимушеного прогулу в установлених указаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Суд зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року у справі №340/3612/22 встановлено вину відповідача у тому, що з 22.06.2022 року по 01.05.2023 року ОСОБА_1 не виконувала свої трудові обов`язки і не отримувала заробітну плату. При розрахунку заробітної плати, суд застосував постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Відповідно до розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , розмір заробітної плати протягом останніх двох місяців, що передували відпустці без збереження заробітної плати позивача (жовтень, листопад 2021 року) становив 67169,58 грн., кількість робочих днів у жовтні та листопаді 2021 року становила 20 та 20 відповідно. Таким чином, розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 за останні два місяці перед відпусткою без збереження заробітної плати становить 67169,58 грн. : 40 днів = 1679 грн. 24 коп. Кількість робочих днів за період з 22.06.2022 по 01.05.2023 становить 214 днів. Таким чином, середній заробіток, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , за період з 22.06.2022 року по 01.05.2023 року, складає 359357,36 грн. (214 робочих днів х 1679,24 грн.).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 12.07.2021 року №166-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника голови Голованівської районної державної адміністрації з 14.07.2021 року.

Відповідно до розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 24.11.2021 року №194-к, підписаного заступником голови районної державної адміністрації О.Бугаєнко, остання відповідно до ст.26 Закону України «Про відпустки» відбула у відпустку без збереження заробітної плати на період дії карантину з 07.12.2021 року.

Встановлено, що 25.05.2022 року ОСОБА_1 на ім`я першого заступника начальника Голованівської районної військової адміністрації подано заяву, у якій вона вказує, що перебуває поза межами території України і не має можливості прибути в Україну, а тому просить надати їй відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 01.06.2022 року на період дії воєнного стану. Однак, листом першого заступника начальника Голованівської районної військової адміністрації від 26.05.2022 року № 01-32/7/2, ОСОБА_2 було відмовлено у наданні такої відпустки та повідомлено її про те, що 01.06.2022 року ОСОБА_1 повинна приступити до виконання своїх посадових обов`язків.

Встановлено, що 22.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою на ім`я першого заступника голови Голованівської районної державної адміністрації про дозвіл достроково вийти на роботу з відпустки без збереження заробітної плати за угодою сторін на час карантину з 22.06.2022 року у зв`язку зі змінами у сімейному стані та відсутністю потреби у відпустці.

Встановлено, що листом від 22.07.2022 року №01-32/9/2 ОСОБА_1 було відмовлено у достроковому припиненні відпустки у зв`язку з тим, що роботодавець не зобов`язаний задовольняти прохання працівника щодо дострокового виходу з відпустки за власним бажанням на період карантину.

В матеріалах справи є заява ОСОБА_1 на ім`я першого заступника голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15.08.2022 року про те, що вона приступає до роботи з 16.08.2022 року та копії актів про присутність на робочому місці з 16.08.2022 року по 02.09.2022 року включно.

Встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року у справі 340/3612/22 визнано протиправною бездіяльність Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області щодо непогодження ОСОБА_1 дострокового припинення відпустки без збереження заробітної плати; зобов`язано Голованівську районну військову адміністрацію Кіровоградської області допустити ОСОБА_1 до виконання своїх трудових обов`язків.

Встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року у справі 340/3612/22 залишено без змін.

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 21.05.2024 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року у справі 340/3612/22 змінено у частині мотивів, викладених їх у редакції цієї постанови.

Верховний Суд обґрунтував своє рішення тим, що дострокове припинення неоплачуваної відпустки також має бути обумовлено угодою між працівником та власником. Оскільки відпустка, передбачена ст.26 Закону України «Про відпустки», надається за згодою сторін, відповідно у наказі (розпорядженні) про надання такої відпустки має бути обумовлено підстава відпустки, термін її початку та тривалість. Зі змісту вказаного розпорядження випливає, що конкретний термін відпустки ОСОБА_1 сторонами не визначено. У подальшому 25.05.2022 року ОСОБА_1 на ім`я першого заступника начальника Голованівської районної військової адміністрації подано заяву, у якій вона вказує, що перебуває поза межами території України і не має можливості прибути в Україну, а тому просить надати їй відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 01.06.2022 року на період дії воєнного стану, однак, листом першого заступника начальника Голованівської районної військової адміністрації від 26.05.2022 року №01-32/7/2, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану, їй було відмовлено у наданні такої відпустки та повідомлено її про те, що 01.06.2022 року ОСОБА_1 повинна приступити до виконання своїх посадових обов`язків. З огляду на вищезазначене Суд дійшов висновку, що з 01.06.2022 року угода між позивачем та відповідачем щодо перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати відсутня. Тому є підстави вважати, що з 01.06.2022 року у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо виходу на роботу, чого ОСОБА_1 не було виконано. Відповідно у відповідача за невихід ОСОБА_1 на роботу виникло право на застосування заходів дисциплінарного впливу, чого відповідачем також не було вжито. Така поведінка роботодавця у спірних правовідносинах призвела до ситуації правової невизначеності, оскільки сторони угоди щодо погодження відпустки не досягли і роботодавець не вчинив жодних дій. Як наслідок, дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 щодо дострокового виходу з відпустки за її заявою від 23.06.2022 року, за умови відсутності угоди сторін про погодження відпустки за нових підстав, Верховний Суд розцінює як такі, що не узгоджуються з конституційним принципом, закріпленим у ст.43 Основного Закону, якою встановлено гарантії права на працю. Верховний Суд зауважує, що право на працю є невідчужуваним і передбачає забезпечення рівних можливостей для його реалізації. Особа не може бути позбавлена заробітної плати, а також можливості виконувати роботу, без своєї вини, оскільки за умови такого позбавлення вона не зможе заробляти собі на життя і, таким чином, її буде позбавлено фундаментального права, що забезпечує її існування.

Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції керується вказівками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21.05.2024 року у справі №340/3612/22.

Відповідно до ст.84 КЗпП України у випадках, передбачених ст.25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 15 календарних днів на рік. У разі встановлення Кабінетом Міністрів України карантину відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» термін перебування у відпустці без збереження заробітної плати на період карантину не включається у загальний термін, встановлений частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про відпустки» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. У разі встановлення Кабінетом Міністрів України карантину відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» термін перебування у відпустці без збереження заробітної плати на період карантину не включається у загальний термін, встановлений частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви ОСОБА_1 на ім`я першого заступника голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15.08.2022 року, ОСОБА_1 повідомила, що приступає до роботи з 16.08.2022 року.

В матеріалах справи є копії актів про присутність на робочому місці з 16.08.2022 року по 02.09.2022 року включно.

Як встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року у справі №340/3612/22, ОСОБА_1 04.08.2022 року звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області, що виразилася у непогодженні дострокового припинення відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 та зобов`язання Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області допустити її до виконання своїх трудових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що відпустка, надана ОСОБА_1 відповідно до ст.26 Закону України «Про відпустки» є відпусткою без збереження заробітної плати за угодою сторін та з виходом на роботу (16.08.2022 року) така угода сторін припинилася з урахуванням вищевикладених обставин справи.

Матеріалами справи встановлено, що з 16.08.2022 року по 01.05.2023 року включно (виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року у справі №3403612/22 з 02.05.2022 року) ОСОБА_1 не виплачувалася заробітна плата за час виконання своїх трудових обов`язків.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги слід задовольнити за період з 16.08.2022 року по 01.05.2023 року включно.

Суд апеляційної інстанції вважає вірним застосування до спірних правовідносини постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Згідно розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , наданої Голованівською районною військовою адміністрацією Кіровоградської області, її середньоденна заробітна плата складає 585,23 грн.

Час, за який слід стягнути заробітну плату з Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 з 16.08.2022 року по 01.05.2023 року складає 185 робочих днів. Заробітна плата вкладає 108267,55 грн. (185 робочих днів х 585,23 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 року у адміністративній справі №340/2888/23 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.08.2022 року по 01.05.2023 року включно в сумі 108267 (сто вісім тисяч двісті шістдесят сім) грн. 55 копійок з відрахуванням до бюджету обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров