Справа № 160/33018/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати при звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткової винагороди за період лікування та проходження реабілітації після тяжкого порання, а саме за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати при звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошових коштів як компенсація за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошових коштів як компенсація за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошових коштів на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; додаткову винагороду з 1 по 7 липня 2023 року пропорційну участі ОСОБА_1 в бойових діях, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткову винагороду за період лікування та проходження реабілітації останнього після тяжкого порання, а саме за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 грошові кошти як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошові кошти як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошові кошти на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; додаткову винагороду з 1 по 7 липня 2023 року пропорційну участі ОСОБА_1 в бойових діях, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звільнений у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Зі змісту отриманих позивачем документів останньому не надавалась щорічна основна відпустка за 2022 та 2023 роки та позивач не отримував матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.
Разом з тим при звільнення з військової служби ОСОБА_1 останньому мали виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; щомісячну премію у розмірі 505% посадового окладу по 7 липня 2023 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу; грошову компенсація за 33 дні невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, а також додаткову винагороду по 7 липня 2023 року пропорційно участі у бойових діях та заходах згідно із витягу з наказу від 07.07.2023 року № 188.
Також позивач перебував на лікарняному два місяці, однак за другий місяць лікарняного ОСОБА_1 отримав заробітну плату у розмірі 35 602 гривні, тобто останній не отримував додаткову грошову винагороду за період лікування.
Ухвалою від 25 грудня 2023 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою суд витребував від відповідача копії матеріалів службового розслідування стосовно отриманого поранення ОСОБА_1 від 05.03.2023 року, та копію наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.06.2023 року №2128.
Цією ж ухвалою суд повторно витребував від відповідача копії матеріалів службового розслідування стосовно отриманого поранення ОСОБА_1 від 05.03.2023 року та копію наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.06.2023 року №2128.
Розгляд справи суд переніс на 23.05.2024 року .
Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Копія ухвали від 25 грудня 2023 року та від 22 квітня 2024 року направлялась на адресу відповідача та адресу Генерального штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується матеріалами справ, проте станом на день прийняття рішення відповідач правом на надання відзиву не скористався та витребувані цими ухвалами додаткові доказі суду не надав.
Ввідповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно із частинами 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є громадянином України/, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_4 .
Відповідно до витягу з наказу від 25.07.2022 року № 82 сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 , призначено наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від «27» травня 2022 року №34-РС на посаду командира відділення зв`язку взводу управління 1 мінометної батареї 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 і він вважається таким, що з 27 травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС-420182А.
Виплачувати щомісячну премію у розмірі 222% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Відповідно до витягу з наказу 07.07.2023 року № 188 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення та знято з котлового забезпечення зі сніданку наступного дня.
У витягу з наказу зазначено, що вислуга років у ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 02 роки 10 місяців 03 дні, а також:
- щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась.
- щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась.
- відпустка за сімейними обставинами за 2023 рік не надавалася. .
- відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 за 2023 рік не отримав;
- відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06,2018 року №260 та окремого доручення Міністра оборони України від 0і 02 2023 №2б83/з, виплатити: щомісячну премію у розмірі 505% посадового окладу по «07» липня 2023 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 6594 до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років по «07» липня 2023 року.
- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатиш грошову компенсацію за 33 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки.
- відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби», виплатити грошову допомогу за 1.3 (тринадцять) повних календарних місяців служби у розмірі 52% місячного грошового забезпечення;
- відповідно до наказу Міністра оборони України від 07,06,2018 року №260, виплатити додаткову винагороду по «07» липня 2023 року пропорційно часу участі у таких діях і заходах.
З матеріалів справи видно, що позивач перебував на лікарняному з 05.03.2023 по 12.04.2023 та 28.04.2023 по 05.06.2023, у спірні періоди йому не сплачували додаткову винагороду на час перебування на стаціонарному лікуванні через поранення, на підтвердження чого позивач надав роздруківку банківського рахунку ОСОБА_1 на який нараховувалась заробітна плата ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з діями відповідача стосовно не виплати позивачу коштів відповідно до витягу з наказу від 07.07.2023 року № 188 та не виплати додаткової нагороди під час перебування на стаціонарному лікуванні, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Стосовно не виплати грошових коштів як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошових коштів як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошові кошти на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, суд встановив таке.
1 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення зміни до пункту 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"» (далі - Закон № 2011-ХІІ) щодо надання військовослужбовцям відпусток під час дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. Щорічна основна відпустка, зазначена в абзаці першому цього пункту, надається протягом календарного року частинами не більше 15 календарних днів, за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.
Під час дії воєнного стану військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець (п. 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно із пунктом 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_2, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, яке пов`язано з нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; інші додаткові відпустки, передбачені законом; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творчі відпустки; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка військовослужбовцям, які мають дітей; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; 5) відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.
Відповідно до абзацу 1, 3 пункту 242 Положення № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам, визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
Згідно із пунктом 3 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, (далі -Порядок № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.
Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.
Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.
Пунктом 6 Розділу XXXI Порядку № 260 зазначено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати №95, ратифікованої Україною 30.06.1991, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчисленні в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли не має такого законодавства, угод чи рішення в розумний термін з урахуванням умов контракту.
У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України "Про оплату праці" № 1774-VIII, зі змінами та доповненнями від 1 січня 2017 року, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, незалежно від подання таким військовослужбовцем відповідної згоди на виключення його зі списків особового складу військової частини.
Дана позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18.
Із матеріалів справи слідує, що відповідно до витягу з наказу 07.07.2023 року № 188 щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась; щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем грошової компенсації за невикористану ним щорічну основну відпустку за 2022 рік та за 2023 рік. Відповідач протилежного не довів.
Наведене доводить, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористані ним календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Стосовно виплати позивачу грошових коштів на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, суд зазначає таке.
Відповідно до Розділу XXIII та XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу 1 Порядку 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до копії витягу з наказу від 07.07.2023 року № 188 кошти на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 позивач не отримував.
З огляду на викладені обставини справи, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 рік слід задовольнити.
Стосовно виплати додаткової винагороди з 1 по 7 липня 2023 року пропорційну участі ОСОБА_1 в бойових діях відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд зазначає про таке.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), яким згідно з пунктом 1 розділу I, визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Порядок № 260 розроблено зокрема відповідно до Постанови № 704.
Пунктом 2 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
Відповідно до витягу з наказу від 07.07.2023 року № 118 відповідач зазначив, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 позивачу необхідно виплатити додаткову винагороду по 07.07.2023 року пропорційно часу участі у таких заходах, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача про невиплатупри звільненні ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лікування та проходження реабілітації після тяжкого порання, а саме: за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд зазначає про таке.
Відповідно до змісту довідки від 28.06.2023 року за № 5092 сержант ОСОБА_1 отримав поранення 05.03.2023 року під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації в Донецькій та Луганській областях. Факт перебування в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння встановлено не було та підставою зазначено наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 2128 від 24.06.2023 року.
На вимогу суду відповідач наказ Військової частини НОМЕР_2 № 2128 від 24.06.2023 року не надав.
Факт проведення лікування та отримання відповідних поранень ОСОБА_1 підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 7764.
Відповідно до довідки № 1466 позаштатної військово-лікарської комісії від 08.03.2023 року, травма отримана ОСОБА_1 від 05.03.2023 року відноситься до тяжких травм.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 28.04.2023 № 2683 ОСОБА_1 продовжено лікування строком на один місяць через повторне дослідження стану здоров`я після травм отриманих від 05.03.2023 року, а саме: з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 слідує, що встановлення лише двох умов необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23 червня 2022 року № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в ІНФОРМАЦІЯ_2», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

У випадку позивача, вищевказані умови, які необхідні для виплати йому збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 28.06.2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та наявними в матеріалах справи виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

У разі порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду (пункт 48 постанови Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі №560/3159/23).

З огляду на викладене, суд робить висновок, що позивач має право на отримання додаткової винагороди за період лікування та проходження реабілітації позивача після тяжкого порання, а саме: за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак не довів правомірності своїх дій.

Як наслідок, похідна вимога про зобов`язання вчинити дії відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати при звільненні ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лікування та проходження реабілітації після тяжкого порання, а саме: за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати при звільненні ОСОБА_1 грошових коштів як компенсація за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошових коштів як компенсація за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошових коштів на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; додаткову винагороду з 1 по 7 липня 2023 року пропорційну участі ОСОБА_1 в бойових діях, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період лікування та проходження реабілітації останнього після тяжкого порання, а саме за період часу з 05.03.2023 по 12.04.2023 та з 28.04.2023 по 05.06.2023 року в розмірі 100000 гривень щомісячно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошові кошти як компенсацію за неотримані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошові кошти на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260; додаткову винагороду з 1 по 7 липня 2023 року пропорційну участі ОСОБА_1 в бойових діях, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 01.07.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук