Справа № 420/33485/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/33485/23

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

повний текст судового рішення

складено 05.02.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просила суд:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року включно;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 5357 гривень 78 копійок;

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року включно;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4089 гривень 10 копійок в місяць у загальній сумі 242 863 гривні 34 копійки за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 24.01.2018 року по 11.02.2023 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, за час проходження військової служби позивачу в неповному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. Так, зокрема, за даними відповідача у період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року позивачці індексація грошового забезпечення не виплачувалась, а у період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 22486,87 грн., яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103 %. в свою чергу, за твердженнями позивачки, їй належна індексація грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, відповідно до пунктів 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", а сума заборгованості за даний період складає 5357,78 грн. Також, ОСОБА_1 вважав, що в порушення абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" відповідачем не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації грошового забезпечення і розміром підвищення доходу. При цьому, позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103% у сумі 22486,87 грн. Проте, позивачка вважає, що відповідачем в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" не виплачено індексаціюрізницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.02.2023 у фіксованій величині 4089,10 грн. в місяць на загальну суму 242 863,34 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

На указане судове рішення відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове , ким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги військова частина НОМЕР_1 зазначила, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у січні 2016 - лютому 2018рр. У Міністерства оборони України не було, на підтвердження чого у відповідача як зазначається у скарзі наявні відповідні роз`яснення Міністерства соціальної політики України щодо порядку проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а також джерел для його фінансування. До того ж, як далі вказує скаржник, індексація грошового забезпечення не може вважатись тією складовою грошового забезпечення, в розумінні ст.9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключенні зі списків особового складу. Окрім того, апелянт зауважив, що позивач не надав доказів того, що його посадовий оклад змінився у січні 2008 р. За доводами апелянта, до 01.12.2015 базовий місяць змінювався при зростанні грошових доходів населення, тому жодним чином для позивача він не може бути встановлений з 01.01.2008р. До того ж березень 2018р. є базовим місяцем при розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців у зв`язку з підвищенням посадових окладів. Також, відповідач в апеляційній скарзі наголосив також, що нарахування індексації відноситься до дискреційних повноважень відповідача. Окрім того, за твердженнями відповідача, позивачем пропущено строк для звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційних скарг сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини справи, які підтверджуються апеляційним судом згідно досліджених матеріалів справи.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.01.2018 року по 11.02.2023 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 11.02.2023 року №37, старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 - оператора інформаційно-аналітичної групи штабу, звільненого згідно наказу командира НОМЕР_2 зенітного ракетного полку №12-РС від 11.02.2023 року, відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби у запас за пунктом "г", з 11 лютого 2023 року виключено із Списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, з направленням для зарахування на військовий облік (а.с. 24).

При цьому, як вказано у позові, у період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року позивачу взагалі не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року включно із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі.

05.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою (а.с. 13), якою просила надати інформацію, зокрема, про виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 11.02.2023 року.

Супровідним листом від 30.10.2023 року вих. №1788 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 позивачу надано Довідку від 03.10.2023 року №650/3/ФЕС про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (а.с. 16).

Згідно наданої довідки, у спірний період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року позивачу взагалі не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в загальній сумі 22387,66 грн., яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нараховував та не виплачував їй індексацію грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, та за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року включно із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі, що призвело до недоотримання відповідних сум, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність у нього права на отримання індексації грошового забезпечення за період з 24.01.2018 по 28.02.2018р. включно із застосування місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення -січень 2008р., а також права на нарахування і виплату індексації за період з 01.03.2018р. по 11.02.2023р. із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі 4089,10 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом абзацу 2 частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з статтями 4, 6 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (застосовується з 1 січня 2016 року, до 01.01.2016 - 101) відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

До об`єктів індексації, у розумінні п.2 Порядку № 1078 віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно пп.2 п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відтак, індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції та проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 24.01.2018 по 28.02.2018р. не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 , що відповідно до викладеного вище не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Відповідач не заперечував під час розгляду справи в суді першої інстанції того факту, що позивачу індексація за час проходження військової служби з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року не виплачувалась.

Отже, враховуючи те, що Законом № 1282-XII та Порядком № 1078 чітко визначені правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у тому числі і на відповідачів, колегія суддів вважає, що позивач має право на виплату їй індексації грошового забезпечення за період з 24.01.2018р. по 28.02.2018р., у зв`язку із чим вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення цієї частини позовних вимог.

Судова колегія наголошує, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх роботодавців, у даному випадку у відповідачів, зокрема у військової частини НОМЕР_1 відсутні дискреційні повноваження в частині питання чи належить виплачувати позивачу індексацію його грошового забезпечення чи ні.

Також, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За усталеною судовою практикою (зокрема Верховного Суду) застосування законодавства у правовідносинах щодо виплати індексації грошового забезпечення, обмежене фінансування не впливає на право військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення.

Оцінюючи доводи скаржника в частині нібито хибності висновку суду першої інстанції що стосується застосування в якості базового місяця - січня 2008р. для проведення індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, судова колегія виходить з того, що в контексті спірних правовідносин щодо період з 24.01.2018 по 28.02.2018р. з огляду на викладене вище, з 01.12.2015 року базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення є місяць у якому підвищено посадовий оклад військовослужбовця.

Апеляційний суд встановив те, що зміна посадових окладів, з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01 січня 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі постанова № 1294) та 01 березня 2018 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, базовими місяцями для обчислення індексації за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року - є січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 року по11.02.2023 року - березень 2018 року.

Суд першої інстанції ґрунтовно відзначив, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації не є передчасним, оскільки відповідно до положень чинного законодавства зазначених вище, таким місяцем, починаючи з 01.12.2015 року безальтернативно є січень 2008 року.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема у спірний період, з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року, апеляційний суд погоджується з висновок суду першої інстанції, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року, у зв`язку із чим правильно вирішив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині із зобов`язанням військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.01.2018 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у сумі 5357 (п`ять тисяч триста п`ятдесят сім) грн. та 78 коп.

Щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року, суд зазначає наступне.

З 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналіз абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Як правильно встановив суд першої інстанції щодо суми індексації, яка мала скластися в березні 2018 року:

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 253,30%.

Даний розрахунок в тому числі підтверджено листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 року №5211/0/290-21/51 (додаток до позовної заяви).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100. Тобто: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Таким чином, розмір індексації грошового забезпечення, яка мала скластися в березні 2018 року, складає 4463,15 грн.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до п. 164.1.2, 164.2, 164.2.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Суд зазначає, що «грошовий дохід» включає в себе всі складові грошового забезпечення військовослужбовця, що відповідає ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до інформації Картки особового рахунку про нараховане та виплачене грошове забезпечення за 2018 рік, грошове забезпечення позивача за лютий 2018 складає 7506,24 грн.; грошове забезпечення позивача за березень 2018 року складає 7880,29 грн.

Отже, грошовий дохід внаслідок підвищення посадових окладів збільшився на 374,05грн.

За приписами абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 374,05 грн. = 4089,10 грн. (де 4463,15 грн. - це сума можливої індексації, а 374,05 грн. - розмір підвищення доходу позивача).

На підставі викладеного, вирішуючи цей спір, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 4089,10 грн., починаючи з 01.03.2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Разом з цим, за встановленими обставинами справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період, починаючи з 01 березня 2018 року, та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період.

Відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду не надано до суду доказів на підтвердження того, що в період починаючи з 01.03.2018 року позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Разом з цим, при виплаті індексації за період починаючи з 01.03.2018 року відповідач повинен був враховувати вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, втім при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачці, за період з 01.03.2018р. по 11.02.2023р., відповідач не врахував вимоги пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015«Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»), що свідчить про протиправну його бездіяльність у цій частині.

Враховуючи викладене, колегія вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність бездіяльності відповідача, яка полягає саме у ненарахуванні та невиплаті індексації за період, починаючи з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі - 4089,10 грн.

Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, за наслідком апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 11.02.2023 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення з розрахунку 4089,10 грн. за період 01.03.2018 року по 11.02.2023 року у загальній сумі 242 863,34 грн., відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідачем не викладено своїх заперечень щодо обрахованої суми індексації, що була присуджена судом першої інстанції до виплати за спірні періоди позивачці.

Що стосується відсутності у відповідача коштів на виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, то апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та постанові від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не оскаржувався наказ про звільнення позивачки та виключення із списків особового складу, який мав бути оскаржений у місячний строк згідно з приписами ст. 122 КАС України, колегія суддів їх відхиляє, адже у даній справі не є спірним питання правомірності прийняття наказу про звільнення позивачки та виключення їх зі списків.

Інші доводи та посилання зазначені відповідачем у свої апеляційній скарзі є несуттєвим та не мать принципового значення для правильного вирішення справи.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду справи, колегія суддів доходить висновку про

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції, зводяться загалом до незгоди з судовим рішенням.

Відтак, апеляційна скарга відповідача у справі задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі №420/33485/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій Ю.В. Осіпов