Справа № 640/38437/21
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року справа №640/38437/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.11.2021 №2600-0205-8/172868;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію з 21.10.2021 за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII, з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-11, з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, з урахуванням довідки про заробітну плату (оклад, надбавка за вислугу років) для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" , видану Офісом Генерального прокурора від 26.10.2021 №21-850зп, без обмеження максимального розміру, з одночасною видачею пенсійного посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.10.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Рішенням відповідача від 01.11.2021 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з тим, що у відповідності до діючого на момент звернення із заявою Закону України «Про прокуратуру» відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років, оскільки вислуга має становити на день звернення не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів менше 15 років. Позивач не погоджується з рішенням відповідача та вказує, що його безперервний загальний стаж роботи станом на дату звернення до управління складає 26 років 1 місяць 8 днів, стаж, по вислузі років складав 25 років 8 місяців 1 день із них стаж роботи на посадах прокурорів 23 роки 3 місяці 20 днів. На його думку, це є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції 26.07.2001, яка була чинна на момент роботи позивача в органах прокуратури). Зазначений стаж роботи підтверджується копіями трудової книжки НОМЕР_2 та диплома спеціаліста НОМЕР_3 від 30.06.1999. Позивач вважає, що обґрунтовуючи своє рішення про відмову у призначенні пенсії, відповідач неправильно застосував норми матеріального права. Вибірковий характер правозастосування у цілому привів до суттєвого звуження змісту та обсягу моїх прав, гарантованих Конституцією України.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду позовну заяву передано на розгляд судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 прийнято справу до провадження судді Парненко В.С. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.06.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що згідно наданих позивачем документів стаж роботи на посадах, які зараховуються до вислуги років, становить 23 роки 3 місяці 20 днів. Періоди роботи, які ввійшли до розрахунку вислуги років: з 01.07.1998 по 29.12.2006, з 28.12.2006 по 11.12.2012, з 11.12.2012 по 07.10.2013 та з 07.10.2013 по 21.10.2021. До вислуги років не зарахований, зокрема, період навчання згідно диплому НОМЕР_3 в Донецькому державному університеті, оскільки в додатку до диплома не вказана форма навчання та вбачається робота в період навчання. Враховуючи зазначене, в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» згідно заяви відсутні правові підстави. У позивача недостатньо стажу за вислугу років для призначення даного виду пенсії, що було підставою відмови у призначені даного виду пенсії відповідно до поданої заяви від 21.10.2021. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Однак частиною 4 цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом. У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж). Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільного корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов?язковому соціальному страхуванню. Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов?язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи пред?являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність. Частиною 1 статті 86 зазначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Стаж вислуги років позивача становить 16 років 4 місяці 29 дні, у тому числі на посадах прокурора становить 16 років, 4 місяці 29 дні. Оскільки, відсутній необхідний стаж за вислугу років (25 років) згідно заяви від 21.10.2021 гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. Отже, у позивача відсутній стаж за вислугу років, який необхідно має становити не менше 25 років. Позовна вимога щодо здійснення призначення пенсії за вислугу років без обмеження її розміру є передчасною, оскільки позивачу розмір пенсії не нарахований та управління не обмежувало призначений розмір пенсії. Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 передбачено, що Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи 90% від середнього заробітку, в той коли чинним законодавством передбачено 60%.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .

21.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

01.11.2021 відповідачем розглянуто заяву про призначення пенсії та прийнято рішення, оформлене листом від 01.11.2021 №2600-0205-8/172868, яким відмовлено у призначення пенсії.

В листі зазначено, що згідно наданих позивачем документів стаж роботи на посадах, які зараховуються до вислуги років, становить 23 роки 3 місяці 20 днів. Періоди роботи, які ввійшли до розрахунку вислуги років: з 01.07.1998 по 29.12.2006, з 28.12.2006 по 11.12.2012, з 11.12.2012 по 07.10.2013 та з 07.10.2013 по 21.10.2021. До вислуги років не зарахований, зокрема, період навчання згідно диплому НОМЕР_3 в Донецькому державному університеті, оскільки в додатку до диплома не вказана форма навчання та вбачається робота в період навчання.

Для зарахування до вислуги років вказаного періоду рекомендовано надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла до 01 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ. Зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

Починаючи з 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.

Згідно із статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

В даному ж випадку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 26.09.2023, а тому спірні правовідносини, на переконання суду, підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VI.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.09.2022 у справі №380/10419/21.

Як видно із оскаржуваного рішення, вислуга років позивача станом на час звернення із заявою про призначення пенсії складала 23 роки 3 місяці 20 днів, у тому числі 23 роки 3 місяці 20 днів на прокурорських посадах.

Тобто, вислуга років позивача є меншою від 25 років, визначених частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI, що не надає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав, не повинні застосовуватися, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, чинній до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 265/6322/16-а, від 11 червня 2020 року у справі № 265/2627/17 та від 08 листопада 2021 року у справі № 404/5325/17, від 02 серпня 2022 року у справі №640/3085/19.

Водночас суд зазначає, що сторонами справи не заперечуються періоди до зарахування на посадах в прокуратурі, які увійшли до розрахунку страхового стажу.

Натомість в оскаржуваному рішенні зазначено про до вислуги років не зарахований, зокрема, період навчання згідно диплому НОМЕР_3 в Донецькому державному університеті, оскільки в додатку до диплома не вказана форма навчання та вбачається робота в період навчання.

Відповідно до наданої копії диплома НОМЕР_3 встановлено, що позивач в 1993 році вступив до Донецького державного університету і в 1999 році закінчив повний курс за спеціальністю правознавство.

Відповідно до частини шостої статті 86 Закону №1697-VІІ, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах". При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. У той же час, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Cуд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.11.2018 року у справі № 428/11348/16-а.

При цьому, судом встановлено, що між закінченням навчання в Донецькому державному університеті та початком роботи в органах прокуратури у позивача не було переривання загального стажу роботи.

Окрім того, судом встановлено, що навчання позивача в Донецькому державному університеті надало йому роботу за спеціальністю в органах прокуратури.

Відтак, половина періоду навчання в Донецькому державному університеті відповідно до диплома НК №11186997 підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що період навчання становив з 1993 по 1999 роки, то до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», має бути зараховано додатково 3 роки.

Відтак, оскаржуване рішення від 01.11.2021 №2600-0205-8/172868, яким встановлено відсутні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, для відновлення порушеного права позивача, суд зобов`язує відповідача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», половину періоду навчання в Донецькому державному університеті відповідно до диплома НК №11186997 від 30.06.1999.

Стосовно вимоги про призначення пенсії з одночасною видачею пенсійного посвідчення, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, обрахунок страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що відповідачем не було проведено розрахунок страхового стажу для призначення пенсії позивача, з урахуванням зарахованого періоду роботи цим судовим рішенням.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2021 про призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги про призначення пенсії з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, з урахуванням довідки про заробітну плату (оклад, надбавка за вислугу років) для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», видану Офісом Генерального прокурора від 26.10.2021 №21-850зп, без обмеження максимального розміру, не підлягають задоволенню у зв`язку з передчасністю.

Позивачу пенсію станом на день розгляду справи судом не призначено, отже порушення розрахунку відсоткового значення від розміру заробітної плати, а також складових пенсійної виплати, відповідачем не допущено. Станом на день розгляду справи судом відсутнє порушене право позивача в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №88187 від 23.12.2021.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 454 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у місті Києві, оформлене листом від 01.11.2021 №2600-0205-8/172868, про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у місті Києві зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», половину періоду навчання в Донецькому державному університеті відповідно до диплома НК №11186997 від 30.06.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2021 про призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням позиції суду та зарахованого цим судовим рішенням періоду навчання ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати з оплати судового збору в розмірі 454 грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.