Справа № 580/6148/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6148/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку та виплаті йому пенсії за віком, із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої півночі з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та з урахуванням заробітної плати за період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року на підставі архівних довідок, виданих Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації (далі - РФ) від 06 липня 2020 року;

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої півночі з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та з урахуванням заробітної плати за період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року на підставі архівних довідок, виданих Центральним архівом Міністерства оборони РФ від 06 липня 2020 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у перерахунку пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року на підставі архівної довідки, виданої архівним відділом (військ і сил на Північному-Сході РФ) Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 06 липня 2020 року №727 та архівної довідки, виданої архівним відділом (військ і сил на Північному-Сході РФ) Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 06 липня 2020 року №72 за заявою від 6 січня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати пенсію за віком, призначену ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року на підставі архівної довідки, виданої архівним відділом (військ і сил на Північному-Сході РФ) Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 06 липня 2020 року №727 та архівної довідки, виданої архівним відділом (військ і сил на Північному-Сході РФ) Центрального архіву Міністерства оборони російської федерації від 06 липня 2020 року №72 на підставі заяви від 06 січня 2023 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту архівних довідок про заробітну плату позивача №№727, 728 від 06 липня 2020 року вбачається, що заробітна плата зазначена помісячно, довідки видані на підставі розрахункових відомостей, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі (військ і сил на Північному-Сході РФ) Центрального архіву Міністерства оборони РФ із зазначенням номерів фонду, описів, справ та аркушів справ. При цьому періоди роботи, за які нарахована заробітна плата, відповідають періодам роботи, які зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1 та архівній довідці від 06 липня 2020 року №729 і які зараховані до страхового стажу позивача. За вказаних обставин відсутні підстави для відмови у перерахунку пенсії позивача з врахуванням заробітної плати згідно довідок №№727, 728 від 06 липня 2020 року, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня умова для пільгового обчислення стажу роботи за період до 01 січня 1991 року, передбачена пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV-IV (далі - Закон №1058-IV). Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачає пільгове обчислення страхового стажу лише за період роботи до 01 січня 1991 року, тому пільгове обчислення періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 01 січня 1991 року по 24 листопада 1992 року не передбачене чинним законодавством.

Не погоджуючись з прийнятим 15 березня 2024 року судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви. Апелянт вважає, що Головне управління не наділене повноваженнями ухвалювати рішення про врахування заробітної плати, в разі не підтвердження даних довідки про заробітну плату первинними документами.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна відповідача задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 03 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30 січня 2023 року №850-542/В-03/8-2300/23 вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою від 26 березня 2021 року про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії позивачем ОСОБА_1 було надано: - трудову книжку; - архівну довідку від 06 липня 2020 року №729 про період роботи на 5748 Базі автотранспорту та механізації з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року у воєнторзі 915, видану центральним архівом Міноборони РФ; - архівні довідки про заробітну плату від 06 липня 2020 року №№727, 728, видані центральним архівом Міноборони РФ, за періоди роботи на 5748 базі автотранспорту та механізації та у воєнторзі 915.

Згідно із записами в трудовій книжці, позивач працював в районі Крайньої Півночі в періоди:

- з 24 травня 1982 року (наказ №47/К) до 07 січня 1987 року (наказ №3/к від 07 січня 1987 року) на 5748 Базі автотранспорту та механізації;

- з 08 січня 1987 року (наказ №3 від 12 січня 1987 року) до 24 листопада 1992 року (наказ №52-Л від 16 січня 1992 року) у воєнторзі 915.

У трудовій книжці міститься інформація про прийом та звільнення позивача із роботи згідно з наказами, строковий трудовий договір про роботу в районі Крайньої Півночі не наданий, відсутня інформація про користування пільгами як особи, яка працювала в районах Крайньої Півночі, а тому відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_1 зарахував періоди роботи з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року, з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року до страхового стажу без пільгового обчислення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09 березня 2021 року направило запит вих. №2300-0211-10/14721 до Головного управління Пенсійного фонду РФ в м. Петропалівськ-Камчатський щодо підтвердження факту видачі довідок від 06 липня 2020 року №№727, 728 та достовірності зазначеної в них інформації. У відповідь, яка надійшла 08 грудня 2021 року за вх. №2671/10, Пенсійний фонд РФ по Камчатському краю направив вказаний запит до архівного відділу м. Петропавлівська-Камчатського, від якого відповідь не надійшла.

06 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив обчислити страховий стаж та заробітну плату за період роботи в районах Крайньої Півночі, яка була розглянута відповідачем відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" та листом від 30 січня 2023 року №850-542/В-03/8-2300/23 йому надано відповідь. Повідомлено, що відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року працівникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін три роки, надавали додатково пільги, зокрема: один рік роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, зараховували за 1 рік 6 місяців роботи під час обчислення стажу, що дає право на отримання пенсії за віком. У трудовій книжці міститься інформація про прийом та звільнення позивача із роботи згідно з наказами, строковий трудовий договір про роботу в районі Крайньої Півночі не наданий, інформація про користування пільгами як особи, яка працювала в районах Крайньої Півночі, відсутня, тому відповідач зарахував періоди роботи з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року до страхового стажу без пільгового обчислення.

Не погодившись з відмовою у проведенні перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що саме він регулює відносини між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфіковано обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Статтею 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв роботи.

Згідно зі статтею 41 Закону №1058-IV до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися страхові внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року по справі № 358/1179/17.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Спірним у даній справі є можливість врахування отриманої заробітної плати на території РФ.

13 березня 1992 року державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 (далі - Угода)).

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Згідно із статтею 3 Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою і третьою статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з положеннями статті 7 Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із частиною другою статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на наведені вище положення, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що вихід РФ, та в подальшому, України, з вказаної угоди жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача ОСОБА_1 , оскільки пенсійні права останнього виникли ще задовго до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, заробітна плата, отримана позивачем ОСОБА_1 на території РФ, не може бути неврахованою під час здійснення перерахунку пенсії саме з таких підстав.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Порядок №22-1).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Суд першої інстанції встановив, і з цим погоджується колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, що позивач разом із заявою про перерахунок пенсії надав довідку про заробітну плату №2300-0211-10/14721 від 09 березня 2021 року видана «архівним відділом (військ і сил на Північному-Сході РФ)» (далі - довідка).

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що позивач ОСОБА_1 в період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року отримував заробітну плату.

Записами в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 і архівною довідкою від 09 березня 2021 року №2300-0211-10/14721 підтверджується, що у період з 24 травня 1982 року по 07 січня 1987 року та з 08 січня 1987 року по 24 листопада 1992 року позивач працював в районі Крайньої Півночі.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу ОСОБА_1 пенсії.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року по справі №219/4550/17, від 03 червня 2021 року по справі №127/8001/17.

Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17 зазначено, що посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні. Як передбачено частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Враховуючи вищевикладене, надані позивачем ОСОБА_1 документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією РФ припинено співробітництво та неможливо надати запит на звірку достовірності відомостей, зазначених у довідках про розмір виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

Під час розгляду справи відповідачем жодним чином не доведено факту сумнівності відомостей, зазначених у спірних довідках. Видача останніх органом РФ беззаперечно не підтверджує припущення відповідача щодо недостовірності відомостей вказаних в таких довідках, а відтак, жодним чином не впливає та не повинно обмежувати право позивача ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що вищезазначена довідка видана центральним архівом Міноборони РФ, а не пенсійним органом РФ, куди було надіслано запит відповідачем, а тому останній не був позбавлений можливості направити відповідний запит до центрального архіву Міноборони РФ, а не до органу, яким не видавалася довідка позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак