Справа № 580/2762/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року справа № 580/2762/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 24.01.2024 № 77 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 02.02.2024 № 77 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в Київському заводі треста Сантехментаж Черкаська дільниця з 23.07.1981 до 01.10.1981, періоди служби в ППЧ- 37 з 12.01.1984 до 22.06.1984, період роботи на Машинобудівному заводі ім. Петровського, м. Черкаси з 04.11.1985 до 28.12.1985 та навчання на водійських курсах в Звенигородській автошколі (Черкаська філія) з 27.01.1986 до 24.06.1986;

- зобов`язати відповідача-2 з 18.01.2024 призначити позивачу пенсію за віком, з урахуванням страхового стажу за періоди роботи з 23.07.1981 до 01.10.1981, з 12.01.1984 до 22.06.1984, з 04.11.1985 до 28.12.1985 та періоди навчання з 27.01.1986 до 24.06.1986.

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та зазначає, що періоди роботи в Київському заводі треста Сантехментаж Черкаська дільниця з 23.07.1981 до 01.10.1981, періоди служби в ППЧ- 37 з 12.01.1984 до 22.06.1984, період роботи на Машинобудівному заводі ім. Петровського, м. Черкаси з 04.11.1985 до 28.12.1985 та навчання на водійських курсах в Звенигородській автошколі (Черкаська філія) з 27.01.1986 до 24.06.1986 підтверджуються даними трудової книжки та оригіналами відповідних письмових документів. У зв`язку з цим відмова відповідачів зарахувати до його страхового стажу вищевказані періоди, що дає право на призначення пенсії за віком, та відмова призначити пенсію є протиправною та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

31.05.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що на дату звернення за призначенням пенсії позивач не набув необхідного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відзив на позовну заяву до суду не надало.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення 60 річного віку звернувся до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення № 77 від 24.01.2024 про відмову в призначенні пенсії позивачу.

У прийнятому рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 29 років 5 місяців 5 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.10.1981:

з 23.07.1981 по 01.10.1981 , відсутня уточнююча довідка , яка підтверджує період роботи;

з 12.01.1984 по 22.06.1984, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи;

з 04.11.1985 по 28.12.1985, оскільки запис скріплено нечітким відтиском печатки, неможливо ідентифікувати підприємство;

з 27.01.1986 по 26.06.1986, оскільки в трудовій книжці відсутня дата видачі свідоцтва про навчання.

29.01.2024 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області заяву про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення № 77 від 02.02.2024про відмову в призначенні пенсії позивачу.

В даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 29 років 5 місяців 5 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи:

з 23.07.1981 по 01.10.1981 за трудовою книжкою, оскільки у записі про роботу вказано період раніше дати видачі трудової книжки (дата заповнення трудової книжки НОМЕР_1 20.10.1981);

з 12.01.1984 по 22.05.1984 за трудовою книжкою, оскільки дату звільнення з роботи виправлено;

навчання на ведійських курсах з 27.01.1986 по 24.06.1986 за "свідоцтвом від 26.06.1986 №637774, оскільки в свідоцтві відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

Для зарахування періодів роботи з 23.07.1981 по 01.10.1981 та з 12.01.1984 по 22.05 1984 необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Для зарахування періоду навчання з 27.01.1986 по 24.06,1986 необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про період та форму навчання із зазначенням інформації про присвоєння кваліфікації, видану на підставі первинних документів.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягнув 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 30 років страхового стажу. Саме відсутність 30 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №470/836/17 у подібних правовідносинах, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом під час застосування норм права.

Судом із матеріалів справи встановлено, що рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 77 від 24.01.2024 до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.10.1981:

з 23.07.1981 по 01.10.1981 , відсутня уточнююча довідка , яка підтверджує період роботи;

з 12.01.1984 по 22.06.1984, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи;

з 04.11.1985 по 28.12.1985, оскільки запис скріплено нечітким відтиском печатки, неможливо ідентифікувати підприємство;

з 27.01.1986 по 24.06.1986, оскільки в трудовій книжці відсутня дата видачі свідоцтва про навчання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 77 від 02.02.2024 до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

з 23.07.1981 по 01.10.1981 за трудовою книжкою, оскільки у записі про роботу вказано період раніше дати видачі трудової книжки (дата заповнення трудової книжки НОМЕР_1 20.10.1981);

з 12.01.1984 по 22.05.1984 за трудовою книжкою, оскільки дату звільнення з роботи виправлено;

навчання на ведійських курсах з 27.01.1986 по 24.06.1986 за "свідоцтвом від 26.06.1986 №637774, оскільки в свідоцтві відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд звертає увагу, що спірні періоди роботи підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 .

Крім того, суд зазначає на підтвердження роботи на «Машинобудівному заводі ім. Петровського» м. Черкаси з 04.11.1985 по 28.12.1985 позивач надав довідку від 20.07.2023 № 1.7-01/89 ПАТ «ТЕМП».

Періоди навчання на водійських курсах в Звенигородській автошколі (Черкаська філія) з 17.01.1986 по 24.06.1986 крім записів у трудовій книжці, підтверджується довідкою ТОВ «Автошкола «Богдан» від 29.02.2024 та свідоцтвом про навчання від 26.06.1986 № 637774.

Суд також зазначає таке.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162)

Згідно п. 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій*, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №172 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Основним правовим питанням в цій справі є правові наслідки відсутності на першій сторінці трудової книжки позивача чіткої печатки підприємства та виправлення щодо дати заповнення трудової книжки. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.

Вищевикладені правові висновки є актуальними і для юридичної ситуації позивача, оскільки попри відмінність правових актів, які регулювали спірні правовідносини, юридичний зміст таких актів є тотожним - фактичне ведення трудових книжок, а також відповідальність за таке ведення, покладається на роботодавця, а не працівника.

Суд констатує формальний характер зауважень відповідача до трудової книжки позивача, оскільки в іншій частині її зміст дозволяє однозначно встановити її достовірність та належність як документу, що міститься відомості про стаж позивача в періоди його роботи.

В цій справі позивач не є та не може бути відповідальною особою за формальні недоліки в оформленні його трудової книжки, допущені посадовою особою роботодавця при заведенні трудової книжки.

Крім того, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним не зарахування відповідних періодів до страхового стажу позивача.

Отже, оскаржувані рішення не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та підлягають скасуванню, а відповідні періоди навчання та роботи належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити пенсію задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до стажу спірні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 29.01.2024 є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі по 302,80 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 24.01.2024 № 77 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 02.02.2024 № 77 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи в Київському заводі треста Сантехментаж Черкаська дільниця з 23.07.1981 до 01.10.1981, періоди служби в ППЧ- 37 з 12.01.1984 до 22.06.1984, періоди роботи на Машинобудівному заводі ім. Петровського, м. Черкаси з 04.11.1985 до 28.12.1985 та навчання на водійських курсах в Звенигородській автошколі (Черкаська філія) з 27.01.1986 до 24.06.1986.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 29.01.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна 4, м. Ужгород, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ