Справа № 160/13236/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/13236/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року (головуючий суддя Озерянська С.І.)

у справі №160/13236/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу з 01 лютого 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 01 лютого 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з серпня 2022 року, відповідно до бойового розпорядження командира військової частини постійно знаходиться на охороні державних об`єктів транспортної інфраструктури з числа об`єктів охорони, яких здійснює військова частина, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі у період здійснення зазначених заходів. У позові вказано, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02 2022 року № 168, позивач, починаючи з серпня 2022 року до січня 2023 року включно отримував грошову допомогу в розмірі 30000 грн. щомісячно. З 01.02.2023 по 31.05.2023 нарахування та виплата додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000 грн. не здійснювалось. Не отримавши у березні 2023 року додаткову грошову винагороду за лютий 2023 року, позивач з зазначеного питання звертався з рапортом до Військової частини НОМЕР_1 . Листом №842 від 26.04.2023 року позивачу було роз`яснено, що він здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 року № 74, який не входить до переліку об`єктів державного значення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 «Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду», тому виплати позивачу додаткової грошової допомоги у розмірі 30000 грн. не здійснювались. Позивач не погоджується з такою позицію та вважає, що має право на додаткову винагороду у спірний період.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходячи з положень Постанови Кабінету Міністрів України №168 в редакції, чинній з 21.01.2023 та Порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, дійшов висновку, що оскільки позивач у спірний період не здійснював протиповітряне прикриття та наземну оборону об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями, а здійснював охорону та оборону об`єкта державного значення, який не входить до переліку об`єктів державного значення відповідно до переліку об`єктів згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034, у позивача відсутнє право на отримання додаткової грошової допомоги у розмірі 30000 грн. з 01.02.2023.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Позивач зазначає, що одним з основних завдань Державної спеціальної служби транспорту є охорона об`єктів національної транспортної системи України, яка є однією з складових критичної інфраструктури країни, в мирний час і в особливий період. Відповідно до вимог Постанови № 168 та Порядку № 260 позивач як військовослужбовець Державної спеціальної служби транспорту на підставі бойового наказу Голови Державної спеціальної служби транспорту № 74 від 20.06.2022 здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення (наземну оборону об`єктів критичної інфраструктури), тому має права на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. Позивач вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивач здійснює охорону об`єкта державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту, який не входить до переліку об`єктів державного значення, оскільки в умовах воєнного стану Голова Державної спеціальної служби транспорту визначає об`єкти державного значення, які підлягають охороні військовослужбовцями Державної спеціальної служби транспорту. Відповідач не заперечує того, що позивач здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 №74, що є законною та достатньою підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової щомісячної винагороди.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач вважає, що позиція позивача ґрунтується на неправильному трактуванні норм діючого законодавства. Зазначає, що чинне законодавство не наділяє Державну спеціальну службу транспорту функціями віднесення державних об`єктів, які потребують захисту до переліку об`єктів критичної інфраструктури. Підставою нарахування позивачеві додаткової винагороди є тільки виконання бойового розпорядження з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури. Об`єкт, охорону якого здійснює позивач згідно бойового розпорядження в період з 01.02.2023, не включений до переліку об`єктів критичної інфраструктури.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2022 №53/ДСК, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», вважається таким, що призначений до Військової частини НОМЕР_1 стрільцем відділення охорони 2 взводу охорони 5 роти охорони 3 батальйону охорони, ВОС-100915Т.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022 № 300/ДСК, солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командира 762 полку охорони (по особовому складу) від 27 жовтня 2022 року №53 РС/ДСК на посаду стрільця - номера обслуги відділення охорони А взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони, вважати таким, що з 21 жовтня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконанню службових обов`язків за посадою.

Позивач здійснює охорону і оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 №74.

До 01 лютого 2023 року позивач отримував щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

З 01 лютого 2023 року виплата додаткової винагороди позивачу не здійснюється.

Не отримавши у березні 2023 року додаткову щомісячну винагороду в сумі 30000 грн., 05.04.2023 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо підстав невиплати додаткової грошової допомоги у розмірі 30 000 грн. за лютий 2023 року.

За результатами розгляду рапорту позивача від 05.04.2023 відповідач листом від 26.04.2023 №842 повідомив позивача про внесення змін до Порядку №260, отримання окремого доручення Міністерства оборони України від 06.03.2023 № 5718/з та телеграму Начальника головного штабу першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 № 518/7.2/7-3/55 щодо роз`яснення порядку виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 гривень. З врахуванням того, що військовослужбовець здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту, який не входить до переліку об`єктів державного значення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034, виплата додаткової грошової винагороди не здійснювалась.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність стосовно не нарахування і не виплати позивачу з 01 лютого 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка передбачає виплату додаткової грошової винагороди, зокрема, військовослужбовцям на період дії воєнного стану.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 до постанови Кабінету Міністрів України №168 внесені зміни, які набрали чинності з 21.01.2023.

Пунктом 1 постанови № 168 в редакції, чинній з 21.01.2023, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43, установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.

Означений Порядок згідно з наказом Міністерства оборони України №44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, та який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023, доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Отже, з 01.02.2023 додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень виплачується військовослужбовцям, які, зокрема, здійснюють протиповітряне прикриття та наземну оборону об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями.

Фактичні обставини, встановлені судом, свідчать, що позивач виконував бойові завдання з охорони та оборони об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 №74.

Об`єкт державного значення, охорону якого позивач здійснював у період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року, не входить до переліку об`єктів критичної інфраструктури, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1833-034 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника», що не заперечується самим позивачем.

Доводи позивача, що достатньої підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн є бойове розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 №74, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, адже законодавець прямо визначає, що додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які виконують бойові завдання з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями.

Тобто для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, передбачено постановою №168, окрім виконання ним певного бойового завдання з охорони об`єкта державного значення згідно з бойовими розпорядженнями, визначальним є також віднесення цього об`єкта до об`єктів критичної інфраструктури.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач, як військовослужбовець Державної спеціальної служби транспорту, у період з 01 лютого 2023 року виконував бойові завдання з протиповітряного прикриття та наземної оборони саме об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовим розпорядженням.

Натомість, бойовим розпорядженням підтверджується здійснення позивачем у спірному періоді охорони та оборони об`єкту державного значення, що не є тотожним об`єкту критичної інфраструктури, який входить до переліку, визначеному Кабінетом Міністрів України як єдино уповноваженим органом на визначення відповідних об`єктів. Сам факт необхідності охорони об`єкта в особливий період, під час воєнного стану, не є підставою вважати такий об`єкт об`єктом критичної інфраструктури.

Виходячи з положень Закону України «Про критичну інфраструктуру», Порядку віднесення об`єктів до критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1109 від 09.10.2020, Державна спеціальна служба транспорту не наділена повноваженнями з віднесення державних об`єктів, які потребують захисту, до переліку об`єктів критичної інфраструктури, в тому числі, в умовах воєнного стану.

Отже, за тих обставин, що позивач у спірний період здійснював охорону та оборону об`єкту державного значення, який не віднесений до переліку об`єктів критичної інфраструктури, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року по справі №160/13236/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко