Справа № 380/19396/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015935 від 07.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою. Наголошує, що відповідальність на підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» несе автомобільний перевізник, однак він не є автомобільним перевізником у відповідності до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Покликається на договір оренди транспортного засобу №01-01/03, відповідно до умов якого він передав ТОВ «Євроагро транс» у строкове платне користування транспортний засіб DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , а згідно договору оренди №02-01/03 вантажний причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 . Наголошує, що згідно товарно-транспортної накладної №864 від 03.05.2023, водій ОСОБА_2 на автомобілі DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу, де автомобільним перевізником вказано ТОВ «Євроагро Транс». Наголошує, що у цьому випадку відсутній суб`єкт відповідальності, передбачений ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є самостійною підставою до скасування оскаржуваної постанови. Також звертає увагу, що самий протокол перевірки стану технічного огляду на транспортний засіб пройдений та діючий на момент проведення перевірки, про що свідчить сам протокол, який є додатком до позовної заяви.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області подала відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, і зазначає, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята на підставі акту проведення перевірки, відповідно до висновків якого встановлено, що під час перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні перевезень вантажу згідно ТТН № 1 від 02.05.2023 у водія відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

Звертає увагу суду, що водій не зазначив у поясненнях, що ним пред`являлися будь-які інші документи, крім тих, що наявні у матеріалах справи. Більше того, позивач не заперечує факт відсутності протоколу перевірки технічного стану на причіп при здійсненні вантажних перевезень. Наголошує, що водій транспортного засобу заперечень стосовно визнання позивача перевізником в акті перевірки не висловив, про наявність будь-яких договірних відносин не зазначав. Крім того, відповідач зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення. Тому, відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.05.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки проводилась перевірка транспортного засобу DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 , після проведеної якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348399 від 03.05.2023.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень згідно товарно-транспортної накладної №1 від 02.05.2023 у водія відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови №ПШ015935 від 07.06.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у якій відповідач констатував допущення позивачем перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із згаданою постановою, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Згідно з ч. 7 ст. 6 Закон №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення№103).

Згідно з пунктом 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 13 - 15 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відтак, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо автомобільних перевезень.

03.05.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки проводилась перевірка транспортного засобу DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 , після проведеної якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348399 від 03.05.2023.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень згідно товарно-транспортної накладної №1 від 02.05.2023 у водія відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови №ПШ015935 від 07.06.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у якій відповідач констатував допущення позивачем перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Слід звернути увагу, що в акті проведення перевірки в графі «пояснення водія про причини порушень» водієм надано письмові пояснення, в яких зазначено, що протокол забув в гаражі.

Із зазначеного бачимо, що водій не заперечував факту допущеного ним порушення. Вказане також підтверджується відеофіксацією проведення рейдової перевірки.

Як видно із матеріалів справи, водієм подано до перевірки протокол технічного стану транспортного засобу №00931-01913-22, що стосується транспортного засобу марки DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , втім не наданого протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 .

Наведене в ході судового розгляду не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону № 2344-ХІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до ст. 53 Закону № 2344-ХІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати, зокрема сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Як передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ХІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Враховуючи зміст вищевказаних норм, слідує висновок, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Таким чином, приписи ст. 60 Закону № 2344-III передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №363).

Згідно із абзацом 18 розділу І Правил №363 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Спірним у цій справі є питання перевізника, адже водієм не надано необхідних документів в момент перевірки, а такі документи були подані позивачем лише до суду.

При цьому, Верховним Судом у постановах від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21, від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21, від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22 та інших подібних - сформовано наступну сталу та послідовну судову практику щодо застосування статей 48 та 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, в контексті реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд, проаналізувавши наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21 тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21.

Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).

Позивач, заперечуючи проти застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, вказує, що він дійсно є власником транспортного засобу марки DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 та причіпу SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 , втім не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

До позовної заяви позивач долучив договори оренди №1-01/03 від 03.01.2023 та №2-01/03 від 03.01.2023, акти приймання-передачі до договорів оренди №2-01/03 та №1-01/03 від 01.01.2023, товарно-транспортну накладну №864 від 03.05.2023, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00931-01447-22 від 14.07.2022 на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 .

Із поданих доказів судом встановлено, що згідно договору оренди транспортного засобу №01-01/03 від 03.01.2023, відповідно до умов якого позивач передав ТОВ «Євроагро транс» у строкове платне користування транспортний засіб DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , а згідно договору оренди №02-01/03 від 03.01.2023 вантажний причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 . На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано акти прийому-передачі транспортного засобу марки DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_1 та причіпу SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно товарно-транспортної накладної №864 від 03.05.2023, яка долучена позивачем до позовної заяви, автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Євроагро транс».

Натомість, як видно із матеріалів перевірки, перевезення вантажу здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної №1 від 02.05.2023 та накладної №1 від 02.05.2023, втім із таких документів неможливо встановити, що перевізником був ТОВ «Євроагро транс».

У товарно-транспортній накладній №1 від 02.05.2023 не вказано автомобільного перевізника, натомість у графі «водій» зазначено ОСОБА_1 та поряд з цим зазначено, що товар прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) теж ОСОБА_1 . Втім як видно із спірних правовідносин водієм був саме ОСОБА_2 , зазначене сторонами не заперечується.

В накладній №1 також зазначено, що товар одержано ТОВ «Омар» через позивача ( ОСОБА_1 ).

Відтак, з аналізу зазначених документів неможливо було встановити автомобільного перевізника, тому застосування саме до позивача як власника транспортного засобу адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу на причіп SCHMITZ SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 ) є протиправним, а тому спірну постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Стосовно доводів відповідача, що під час рейдової перевірки водій не повідомляв про наявність та не надавав посадовим особа Укртрансбезпеки договори оренди транспортного засобу та причепу, суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не впливають на суть спірних правовідносин. Жодна норма діючого законодавства не визначає такі обставини в якості підстави для покладення відповідальності згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на власника транспортного засобу, який в установленому порядку передав цей транспортний засіб в строкове платне користування.

Щодо процедури оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 21 - 24 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 вказаного Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з пунктом 25 вказаного Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Матеріали справи свідчать, що відповідачем складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 348399 від 03.05.2023 (далі також акт проведення перевірки), який відповідає формі, встановленій згідно з додатком 3 Порядку № 1567.

Як видно із акту, а саме графи «пояснення водія про причини порушень», водієм Д.Я.Плат були надані письмові пояснення і йому було вручено копію цього акту, про що міститься запис на самому акті.

Щодо дотримання процедури повідомлено про розгляд справи, суд зазначає таке.

Згідно із абзацом першим п. 26 Порядку 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Абзацом другим п. 26 Порядку № 1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до абзацу першого п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як вбачається із матеріалів справи, повідомлення про розгляд справи, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.05.2023 за № 31461/31/24-23, було направлено на адресу позивача. Факт направлення цього повідомлення підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 09.05.2023 та списком рекомендованих відправлень №6163.

Згідно трекінгу відправлень на офіційному веб-сайті Укрпошти рекомендований лист за номером 102, що відправлений позивачу 09.05.2023, 12.05.2023 особисто вручений позивачу, тобто завчасно до розгляду справи про порушення.

Відтак, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжною інструкцією №2389 від 07.08.2023 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 07.06.2023 №ПШ015935 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (, місцезнаходження: пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.