Справа № 460/4881/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2024 року м. Рівне №460/4881/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні копії складених комісією по земельних питаннях при обстеженні 17.10.2023 земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ); зобов`язати відповідача надати копії документів: складу комісії, що проводила обстеження земельної ділянки 17.10.2023, належної ОСОБА_2 із зазначенням осіб та посад; актів, складених комісією за результатами обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 17 жовтня 2023 року та рішення сесії сільської ради з даного питання.

Виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування із заявами (запитами) щодо надання інформації та документів, проте належних документів відповідач не надав. Вказане свідчить про протиправність таких дій органу місцевого самоврядування, оскільки останній має обов`язок надання таких документів. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 09.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 1 частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначено у Довідці Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 15.11.2022 №779.

ОСОБА_1 звернувся до голови Ярославицької об`єднаної територіальної громади із заявою від 28.11.2023, а якій зазначив про те, що йому стало відомо про факт проведення огляду будівель та обмірів присадибної ділянки групою осіб до 10 чоловік з землевпорядником ОСОБА_3 ; просив надати відповідь (інформацію) щодо осіб та їх посади, які уповноважили сторонніх осіб заходити на приватну територію його домогосподарства; просив надати копії складених такими особами документів і прийнятих ними рішень для можливого оскарження.

Листом від 18.12.2023 №1379 Ярославицька сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що дійсно 17.10.2023 було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності землекористувача ОСОБА_2 ; з метою уникнення непорозумінь орган місцевого самоврядування просив позивача протягом місяця визначити час та обрати проектну організацію і встановити (відновити) межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 , в присутності представника сільської ради, враховуючи те, що відповідно до п. 1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, які на сьогоднішній день відсутні у суміжників позивача.

ОСОБА_1 звернувся до голови Ярославицької сільської ради та Дубенської окружної прокуратури із заявою від 21.01.2024, в якій просив, зокрема (в частині, яка стосується відповідача), надати відповіді на заяви від 28.11.2023 та від 09.12.2023.

ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру та голови Ярославицької сільської ради із заявою (запитом) від 10.02.2024, в якій просив, зокрема (в частині, яка стосується відповідача), надати копії заяв суміжних землекористувачів, розпорядження про створення комісії (прізвища та посади членів), копії складених ними актів та інші рішення, що стосуються їх діяльності.

Листом від 14.03.2024 №298 Ярославицька сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що: якщо було знищено межові знаки Вашої земельної ділянки, які були встановлені відповідно до Закону України «Про землеустрій», Ви маєте право звернутись до суду; щоб врегулювати правила добросусідства, Вам необхідно просто приїхати в с. Велика Городниця за місцем свої приватної власності і це зробити; щодо можливості без проблем вирішити з Вами будь-які питання то один із суміжників скористався такою можливістю, однак безрезультатно; відповідно до статті 160 «Права і обовєязки сторін при розгляді земельних спорів», сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, оскільки Ви проігнорували нашим запрошенням і не брали участі в обстеженні земельної ділянки ОСОБА_2 , ніяких копій документів Ви і не отримали.

ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру та голови Ярославицької сільської ради з повторним офіційним запитом від 15.03.2024, в якому просив, зокрема (в частині, яка стосується відповідача), надати копії заяв суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на підставі яких створена комісія по врегулюванню земельних спорів, прізвища її учасників та посади, складені нею акти при обстеженні земельних ділянок та прийняті рішення, а також копію письмового запрошення щодо участі позивача в роботі комісії.

Листом від 26.03.2024 №341 Ярославицька сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що: господарство ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , згідно записів Погосподарської книги; письмове запрошення Ви проігнорували, тому і не отримали, оскільки воно повернулось за закінченням терміну зберігання із поштового відділення м. Луцьк через місяць після відправлення; кадастрові номери земельним ділянкам присвоюються на підставі геодезичної зйомки ділянки та виготовлення на її підставі технічної документації, тому налягання на сусідню ділянку неможливе; на території с. Велика Городниця ні отець Петро ні отець Лебідь немає в користуванні земельних ділянок; на засіданні сесії сільської ради рішень щодо створення мисливських угідь на території с. Велика Городниця не приймались, мисливські угіддя на карті не позначені; Ярославицька сільська рада не отримувала заяви від ОСОБА_4 щодо вирішення будь-яких земельних питань; сільська рада не брала участі у розпаюванні земель КСП ім. Лесі Українки, відповідно не могла позбавляти чи надавати паї стороннім особам, тому рекомендуємо звернутись до офіційних джерел з метою виявлення незаконних власників та ініціювати позбавлення їх паїв у судовому порядку.

Вважаючи протиправною відмову органу місцевого самоврядування у наданні запитуваних документів, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваної відмови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, є Закон України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі Закон №2657-XII).

Документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі;

захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї;

інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 1 Закону №2657-XII).

Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (стаття 2 Закону №2657-XII).

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону №2657-XII).

Право на інформацію забезпечується:

створенням механізму реалізації права на інформацію;

створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення;

обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 6 Закону №2657-XII).

Суд зазначає, що позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги з посиланням на норми Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

Закон №393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (стаття 1 Закону №393/96-ВР).

За правилами статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (стаття 5 Закону №393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

За правилами статті 15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 18 Закону №393/96-ВР, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За правилами статті 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом установлено, що позивач звертався до органу місцевого самоврядування із заявами та запитами від 28.11.2023, від 10.02.2024, від 15.03.2024 з вимогою надати інформацію та копії документів:

інформацію щодо осіб та їх посади, які уповноважили сторонніх осіб заходити на приватну територію його домогосподарства; просив надати копії складених такими особами документів і прийнятих ними рішень для можливого оскарження;

надати копії заяв суміжних землекористувачів, розпорядження про створення комісії (прізвища та посади членів), копії складених ними актів та інші рішення, що стосуються їх діяльності;

копії заяв суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на підставі яких створена комісія по врегулюванню земельних спорів, прізвища її учасників та посади, складені нею акти при обстеженні земельних ділянок та прийняті рішення, а також копію письмового запрошення щодо участі позивача в роботі комісії.

Дослідивши зміст таких заяв та запитів, суд дійшов висновку, що такі стосуються і правового питання щодо надання публічної інформації мають ознаки запитів про надання публічної інформації.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI).

Суд зазначає, що сфери діі? Законів №2939-VI та №393/96-ВР різняться поняттями, порядком звернень із заявами та запитами, порядком розгляду таких документів, тощо. Проте у випадку звернення особи до органу місцевого самоврядування із заявами та запитами, які за своєю суттю є комбінованими, суб`єкт владних повноважень повинен вжити усіх належних заходів для надання повної та достовірної інформації та копій документів, які запитуються.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 4 Закону №2939-VI, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2939-VI, інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

За правилами частини другої статті 6 Закону №2939-VI, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За приписами частини восьмої статті 6 Закону №2939-VI, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За приписами пункту 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини першої-третьої статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частиною першою статті 22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Зі змісту запитів (заяв) від 28.11.2023, від 10.02.2024, від 15.03.2024 вбачається, що позивач просив орган місцевого самоврядування надати інформацію та копії документів щодо, зокрема: розпорядження про створення комісії (прізвища та посади членів), копії складених ними актів та інші рішення, що стосуються їх діяльності; копії рішень, які приймалися такою комісією та які стосуються земельного питання обстеження спірних ділянок; документи, на підставі яких створено комісію таку комісію.

Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

За правилами статті 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

У рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання.

Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Відповідно до статті 160 ЗК України, сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Так, не надаючи копії запитуваних документів, орган місцевого самоврядування в листі від 14.03.2024 №298 посилався саме на норми статті 160 ЗК України та зазначав, що позивач проігнорував запрошенням і не брав участі в обстеженні земельної ділянки, тому копії документів і не отримував.

Надаючи оцінку такій відмові, суд зазначає:

запитувана позивачем інформація безумовно стосується питання діяльності органу місцевого самоврядування;

запитувана інформація перебуває у розпорядженні органу місцевого самоврядування;

запитувана інформація не є інформацією з обмеженим доступом;

запитувана інформація в силу вказаних вище норм законодавства підлягала безумовному наданню позивачу;

жодних правових підстав для відмови у наданні позивачу запитуваної інформації не існувало;

право одержувати копії рішень щодо земельного спору, визначене статтею 160 ЗК України, не звільняє орган місцевого самоврядування від обов`язку надання таких документів на відповідний запит особи, якої стосується спірне питання;

у даному випадку на інформацію щодо посадових осіб органу місцевого самоврядування (прізвища та посади) (членів комісій (постійних чи тимчасових)), які брали участь в обстеженні земельних ділянок (вирішення земельного спору), не поширюються норми Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI запитувана інформація є публічною.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів надання позивачу запитуваної інформації у повному обсязі, а тому заявлена позовна вимога про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні документів підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати копії документів, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи попередній висновок суду про протиправність дій органу місцевого самоврядування щодо відмови у наданні позивачу запитуваних документів, похідна позовна вимога підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача надати документи на запити позивача.

Суд зазначає, що при розгляді категорії справ щодо ненадання інформації та документів органами місцевого самоврядування (розпорядниками інформації), встановленню підлягають обставини, зокрема, щодо виконання чи невиконання вимог заяв (запитів) про надання інформації та документів, в межах вимог таких заяв (запитів).

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних дій в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними таких дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинення відповідних дій.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплачена відповідно до квитанції від 02.05.2024 №14.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області (вулиця Садова, 7А, село Ярославовичі, Дубенський район, Рівненська область, 35112; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 запитуваних документів відповідно до заяв (запитів) ОСОБА_1 від 28.11.2023, від 10.02.2024 від 15.03.2024.

Зобов`язати Ярославицьку сільську раду Дубенського району Рівненської області надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію та документи, відповідно до заяв (запитів) ОСОБА_1 від 28.11.2023, від 10.02.2024 від 15.03.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 липня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська