Справа № 556/739/24
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 556/739/24
Номер провадження 2-а/556/19/2024
ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2024 р. сел. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі судового засідання Кньовець Н.П.,

розглянувши в письмовому провадження у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в сел. Володимирець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області Ришка Андрія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Рівненській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1582125 від 04.03.2024 року якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 04.03.2024 близько 12 год., здійснював керування автомобілем «Ореї Соrsа» номерний знак - НОМЕР_1 , по вул.Енергетиків в м. Вараш Рівненської області. Того дня падав дощ та була дуже погана видимість дороги. Під час проїзду біля Вараської лікарні по вулиці Енергетиків несподівано в автомобілі перестав нормально працювати лівий склоочисник навпроти місця водія, внаслідок чого різко погіршилася видимість, майже неможливо було розгледіти дорогу, стало неможливо далі продовжувати рух автомобілем.

В таких умовах я був змушений скинути швидкість та здійснити вимушену зупинку, щоб усунути цю несправність, чи хоча б протерти лобове скло, якщо б виявилося що цю несправність неможливо усунути на місці, оскільки далі продовжувати рух в таких умовах було дуже небезпечно.

Після зупинки ОСОБА_1 , відразу увімкнув аварійну сигналізацію та намагався усунути дану несправність. В цей час на місце зупинки під`їхали працівники поліції та повідомили що позивач зупинився в зоні дії знака «Зупинка заборонена» і попросили пред`явити документи. На мої зауваження, що зупинка була вимушена, і що така була здійснена задля уникнення аварійної ситуації працівники поліції не відреагували та почали складати постанову про адміністративне правопорушення.

Через деякий час поліцейський Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області сержант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 1582125 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУнАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Отримавши оскаржувану постанову та ознайомившись з її змістом позивач вважає її незаконною, а адміністративне стягнення накладено відносно нього безпідставно в зв`язку з чим звернувся до суду.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 15.03.2024 року.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Будь-яких заяв чи клопотань по суті справи сторонами не надано та процесуальних дій не вчинялося.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві також просив розгляд справи проводити в його відсутності.

Відповідачі поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Ришко А.Л., та представник Головного управління Національної поліції в Рівненській області в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляли, про розгляд справи у їх відсутності не клопотали, письмових пояснень проти адміністративного позову не подали.

З боку відповідачів до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст.ст. 162, 163 КАС України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано.

Відповідно до правил ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Із постанови серії ЕНА №1582125 від 04.03.2024 року винесеної поліцейського Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області Ришка А.Л., слідує, що ОСОБА_1 , 04.03.2024 близько 12 год., керуючи автомобілем марки «Ореl Соrsа» номерний знак - НОМЕР_1 , по вул.Енергетиків в м. Вараш Рівненської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено» здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 ПДР, за що на ОСОБА_1 , і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.4 в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" відноситься до заборонних дорожніх знаків, яким забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

П. 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що зупинка, це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно із п. 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п.15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогамич. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Обставини оскарження позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, в цій частині залишено без будь-якого на то реагування та, крім поданих позивачем матеріалів, суду не надано інших доказів на доведення законності складеної постанови, доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також суд звертає увагу на те, що, жодних доказів та аргументів на обгрунтування винесеної постанови суду надано не було, як не було і надано відеозапису фіксування вказаного правопорушення та/або відеозапис з нагрудної камери поліцейського та не повідомлено про причину яка перешкодила надати вказані докази.

Разом з цим, під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови які б спростовували пояснення позивача про вимушену зупинку автомобіля у зв`язку з технічною несправністю не додані. Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак вимоги позивача суд знаходить такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити та скасувати постанову серії ЕНА № 1582125 від 04 березня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись на підставі ст. 7, ч.1 ст. 126, ст.ст. 247, 279, 293, ст.ст. 251, 288, 289, КУпАП, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області Ришка Андрія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕНА № 1582125 від 04 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Вараського районного відділу полції ГУНП в Рівненській області сержантом поліції Ришко Андрій Леонідович якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), житель АДРЕСА_1

Відповідачі Поліцейський Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області Ришко Андрій Леонідович, юридична адреса: м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2;

Головне управління Національної поліції в Рівненській області юридична адреса, 33028, м.Рівне, вул. Хвильового, буд.2, Рівненська область, Код .