Справа № 340/4706/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2024 року

м. Київ

справа №340/4706/22

адміністративне провадження № К/990/20302/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №340/4706/22 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" №3783/5 від 08 вересня 2022 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27 грудня 2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" №3783/5 від 08 вересня 2022 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у Південно-східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 10 вересня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, Міністерство юстиції України звернулося через підсистему "Електронний Суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

01 липня 2024 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №340/4706/22.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В уточненій касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1 частини 1, частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» у поєднанні з нормою статті 9-1 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (втратив чинність на підставі Закону України від 1012.2015 № 889-VIII) (який не передбачав аналогічну норму щодо регулювання питання обов`язку та порядку доведення державним органом до відома державного службовця документів та інформації) й Порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 22 березня 2016 року № 64, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2016 року за № 567/28697 при обставинах, які склались у справі № 340/4706/22 з урахуванням відсутності норми права, яка передбачає шляхи повідомлення працівником роботодавцю електронної пошти.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону № 889-VIII доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В частини застосування статті 9-1 Закону № 889-VIII для цілей реалізації частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII у цій справі, суди попередніх інстанцій установили, що лист від 14 лютого 2022 року № 18675/14.3/31-22 «Щодо попередження про наступне звільнення» того ж дня надіслано на електронну адресу позивача. Разом із тим, Порядок фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1042 вимагає, що інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі (пункт 2). Згідно із пунктом 3 вказаного Порядку факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця.

З тих самих міркувань суди попередніх інстанцій вважали належним доказом направлення позивачеві попередження про звільнення листом від 20 травня 2022 року № 37876/Г-10809/14.3, яким позивача поінформовано про направлення йому листа-попередження від 14 лютого 2022 року, однак докази долучення такого попередження до листа разом із переліком вакантних посад судам не надані.

Також, судами попередніх інстанцій установлено, що листом від 15 червня 2022 року № 46384/Ш-Г-1564/14.3 надано відповідь на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 08 червня 2022 року. Цей лист, до якого хоч і додана копія листа-попередження від 14 лютого 2022 року, був скерований позивачеві у порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», а не відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.

Зрештою, як зауважили суди попередніх інстанцій, лист від 25 серпня 2022 року № 72797/14.3/31-22, до якого доданий перелік вакантних посад та отримання якого не заперечує позивач, не може вважатися належним повідомленням позивача з огляду на темпоральні рамки, встановлені частиною третьою статті 87 Закону №889-VIII (попередження-не менше 30 календарних днів- звільнення).

За наведених обставин суди попередніх інстанцій констатували недотримання відповідачем-1 законодавчо встановленої процедури звільнення державного службовця за пунктом 1 статті 87 Закону №889-VIII, а відтак і протиправність наказу № 3783/5 від 08 вересня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади.

Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування норм права судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм, за обставин, установлених судами саме у цій справі.

Суд зазначає, що доводи касаційної скарги в контексті наявності/відсутності передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України підстави переважно зводяться здебільшого до оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм, за обставин, установлених судами саме у цій справі.

Водночас зазначивши вищевказані норми Закону № 889-VIII заявник не виклав їх у взаємозв`язку у контексті індивідуальних обставин, характерних лише для цієї справи.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 червня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №340/4706/22 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами у спосіб її надсилання до суду.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов