Справа № 140/35276/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/35276/23 пров. № А/857/7426/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року, ухвалене суддею Мачульським В.В. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/35276/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління служби судової охорони у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ТУ ССО у Волинській області, щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби часу попередньої роботи в державних органах, а саме: в ДПІ у м. Луцьку з 14.04.2004 по 04.04.2005, ДПА у Волинській області з 15.04.2005 по 29.01.2012, ДПС у Волинській області з 30.01.2012 по 19.05.2013, ТУ Міндоходів у Волинській області з 20.05.2013 по 26.10.2014, ТУ ДФС у Волинській області з 27.10.2014 по 15.08.2019, ТУ ДПС у Волинській області з 16.08.2019 по 30.09.2019, разом 15 років 04 місяці 17 днів та зобов`язання зарахувати вказаний період роботи до стажу служби у Службі судової охорони.

04 березня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив повністю.

Визнав протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах, а саме: в ДПІ у м. Луцьку з 14.04.2004 по 04.04.2005, ДПА у Волинській області з 15.04.2005 по 29.01.2012, ДПС у Волинській області з 30.01.2012 по 19.05.2013, ТУ Міндоходів у Волинській області з 20.05.2013 по 26.10.2014, ТУ ДФС у Волинській області з 27.10.2014 по 15.08.2019, ТУ ДПС у Волинській області з 16.08.2019 по 30.09.2019, всього 15 років 04 місяці 17 днів.

Зобов`язав Територіальне управління Служби судової охорони у Волинській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в державних органах, а саме: в ДПІ у м. Луцьку з 14.04.2004 по 04.04.2005, ДПА у Волинській області з 15.04.2005 по 29.01.2012, ДПС у Волинській області з 30.01.2012 по 19.05.2013, ТУ Міндоходів у Волинській області з 20.05.2013 по 26.10.2014, ТУ ДФС у Волинській області з 27.10.2014 по 15.08.2019, ТУ ДПС у Волинській області з 16.08.2019 по 30.09.2019, всього 15 років 04 місяці 17 днів.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що не зарахування відповідачем до стажу позивача служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах є протиправною бездіяльністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано, що позивач проходить службу у Службі судової охорони на посаді начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) ТУ ССО у Волинській області, що не входить до переліку посад затвердженого наказом Служби судової охорони № 454 від 24.10.2022.

Вважає, що інших правових підстав, для зарахування часу роботи в державних органах до стажу служби у Служби судової охорони законодавством не передбачено.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 15.11.2019 і по даний час проходить службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у Волинській області на посаді начальника фінансово економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Волинській області з присвоєнням первинного спеціального звання лейтенант служби Судової охорони.

09.08.2023 позивач звернулася до ТУ ССО у Волинській області із рапортом про зарахування до стажу служби у ССО періодів роботи в державних органах згідно трудової книжки за період з 14.04.2004 по 30.09.2019.

Листом від 18.08.2023 №34.05-405 відповідач відмовив у зарахуванні стажу роботи в державних органах у зв`язку з відсутністю підстав, зазначивши, що на теперішній час перелік посад середнього і вищого складу, у разі переходу на які зараховується час роботи в державних органах, не затверджений Головою Служби судової охорони, тому зазначений час роботи в державних органах не може бути зарахований до стажу служби в Службі судової охорони (а.с. 23).

Вважаючи бездіяльність, щодо не зарахування періодів роботи в державних органах до стажу протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (Закон № 1402-VIII) визначено, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.

Відповідно частини четвертої статті 163 Закону № 1402-VIII (у редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII, який набрав чинності 05.08.2018) передбачено, що до стажу служби у Службі судової охорони зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

З метою вдосконалення існуючого порядку зарахування до стажу служби у Службі судової охорони окремих періодів військової служби та служби в правоохоронних й інших державних органах, який дозволяє встановлювати співробітникам надбавки за стаж служби, а також надання їм додаткової оплачуваної відпустки, Верховною Радою України прийнято Закон України від 27.04.2021 № 1417-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо врегулювання окремих питань правового статусу працівників Служби судової охорони», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено статтею 162-1.

Так, відповідно до ст. 162-1 Закону № 1402-VIII, до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Повноваження керівника державної служби у Службі судової охорони здійснюють Голова Служби судової охорони та керівники територіальних підрозділів Служби судової охорони.

Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.

Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники Служби судової охорони можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Професійним спілкам співробітників Служби судової охорони та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь».

Також, статтю 163 Закону № 1402-VIII доповнено новою частиною, згідно якої на співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Порядок проведення службового розслідування стосовно співробітників Служби судової охорони та утворення дисциплінарних комісій, їх повноваження встановлюються Головою Служби судової охорони. Час проходження служби у Службі судової охорони зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Статтею 164 Закону № 1402-VIII установлюються спеціальні звання співробітників Служби судової охорони.

Зокрема спеціальними званнями середнього складу є молодший лейтенант Служби судової охорони; лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони; капітан Служби судової охорони; майор Служби судової охорони; підполковник Служби судової охорони; полковник Служби судової охорони (п. 2 ч. 1 ст. 164 Закону 1402-VIII).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1052/0/15-19 «Про затвердження Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони», затверджено Положення, яким визначено порядок проходження служби громадянами України у Службі судової охорони (Положення).

Згідно з пунктом 5 розділу І Положення (зі змінами) час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах. Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пункт 5 Положення містить бланкетну норму, яка слугує підставою для звернення до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 № 2262-ХІІ (Закон № 2262-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» (Постанова № 393).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Крім того, абзацом 12 пункту 1 Постанови № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 № 384 (Порядок № 384).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 384 (зі змінами) грошове забезпечення співробітникам Служби визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу І Порядку № 384 до щомісячних основних видів грошового забезпечення працівників Служби судової охорони, серед іншого, належить надбавка за стаж служби.

Пункти 8, 9 розділу І Порядку № 384 визначають, що грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади, серед іншого, в територіальних органах Служби судової охорони. Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Положеннями пунктів 17-19 розділу ІІ цього Порядку визначено, що надбавка за стаж служби співробітникам виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони». Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби співробітникам проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи співробітника та оголошується відповідним наказом Служби або територіального управління Служби в разі призначення (переміщення) на посаду та щороку станом на 1 січня. До вислуги років для виплати співробітникам надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою № 393.

Аналіз положень пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII, абзацу 12 пункту 1 Постанови № 393, пункту 5 Положення, пунктів 8, 9 розділу І та пунктів 17-19 розділу ІІ Порядку № 384 дає підстави вважати, що вказаними нормами визначено право за особою, у разі її переходу на службу до Служби судової охорони, на зарахування до стажу в Службі судової охорони, періоду (часу) роботи в державних органах.

При цьому, суд апеляційної інстанції констатує, що таке право закріплене в Законі № 2262-XII та Положенні, порядок його підтвердження та обчислення у Постанові № 393, а порядок його реалізації у Порядку № 384.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за особою, у разі її переходу на службу до Служби судової охорони, зберігається право на зарахування до її стажу в Службі судової охорони, період (час) роботи в державних органах, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність твердження Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області про те, що перелік, затверджений наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454 (зі змінами), який включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони, може слугувати підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу позивача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду сформував сталу судову практику під час вирішення питання щодо незатвердження державним органом списку посад, які зараховуються до стажу для обчислення вислуги років (постанови: від 18.11.2019 у справі № 813/5876/15, від 20.09.2019 у справі № 813/904/15, від 04.10.2018 у справі № 819/1695/16 тощо). Зокрема, суд касаційної інстанції вказав, що Закон № 2262-XII для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, у цьому випадку це надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій, а саме права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони за правилами, встановленими пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ, то держава, у цьому випадку в особі Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, безпідставно, відступаючи від гарантованих позивачу прав та правомірних очікувань, не зарахувала до її стажу службу в державних органах, як особі, на яку поширюється дія Закону № 2262-ХІІ.

Як було вказано вище, до вислуги років для виплати співробітникам Служби судової охорони надбавки за стаж служби зараховуються періоди, визначені Законом № 2262-ХІІ та Постановою № 393 (пункт 19 розділу II Порядку № 384).

Згідно з пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу 12 пункту 1 Постанови КМУ № 393, до стажу служби у Службі судової охорони зараховується час роботи в державних органах.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що за приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи періоди роботи ОСОБА_1 в державних органах, а саме: в ДПІ у м. Луцьку з 14.04.2004 по 04.04.2005, ДПА у Волинській області з 15.04.2005 по 29.01.2012, ДІІС у Волинській області з 30.01.2012 по 19.05.2013, ГУ Міндоходів у Волинській області з 20.05.2013 по 26.10.2014, ГУ ДФС у Волинській області з 27.10.2014 по 15.08.2019, ГУ ДІІС у Волинській області з 16.08.2019 по 30.09.2019, разом 15 років 04 місяці 17 днів підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.07.2003 (а.с.14-21).

Згідно даних трудової книжки позивачем 14.04.2003 прийнято присягу державного службовця (а.с. 15 зворот). Наказом від 01.09.2004 № 27-0 ОСОБА_1 присвоєне спеціальне звання «Інспектора податкової служби 3 другого) рангу» (а.с. 16, зворот).

Записами у трудовій книжці також підтверджується, присвоювання чергових спеціальних звань «Інспектор податкової служби 13 рангу» наказом від 05.04.2005 № 74-0, «Інспектор податкової служби 12 рангу» наказом від 05.04.2007 №131-0, «Інспектор податкової служби 11 рангу» наказом від 06.04.2009 №210-0, «Інспектор податкової та митної справи 1 рангу» наказом від 21.04.2016 №1610 та «Радник податкової та митної справи 111 рангу» наказом від 25.04.2018 № 170-0 (а.с. 16-18).

Таким чином сукупно попередній стаж робити ОСОБА_1 в державних органах становить 15 років 04 місяці 17 днів.

Отже, беручи до уваги встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вірно вважав за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до стажу ОСОБА_1 служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в державних органах, а саме: в ДПІ у м. Луцьку з 14.04.2004 по 04.04.2005, ДПА у Волинській області з 15.04.2005 по 29.01.2012, ДПС у Волинській області з 30.01.2012 по 19.05.2013, ТУ Міндоходів у Волинській області з 20.05.2013 по 26.10.2014, ТУ ДФС у Волинській області з 27.10.2014 по 15.08.2019, ТУ ДПС у Волинській області з 16.08.2019 по 30.09.2019, всього 15 років 04 місяці 17 днів.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року в справі № 140/35276/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель