Справа № 990/115/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2024 року

м. Київ

справа №990/115/24

провадження № П/990/115/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О., Мартинюк Н.М., Радишевської О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання: Яроша Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника ВККС України - Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/115/24,

за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. 10 квітня 2024 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, ВККС України, відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №61/ко-24 від 26.02.2024 (далі - Рішення №61/ко-24 від 26.02.2024), яким визнано суддю Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді, та внесено до Вищої ради правосуддя подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України внести рекомендацію Вищій раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

2. На обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначається, що Рішення №61/ко-24 від 26.02.2024 не містить мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

3. Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2024 відкрито провадження за цим позовом в справі №990/115/24, ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 22 травня 2024 року о 13:00.

4. Верховний Суд ухвалою від 20 травня 2024 року задовольнив заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

5. За клопотанням ОСОБА_1 про необхідність надання часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву і надання відповіді на відзив, Судом відкладено судовий розгляд справи на 19 червня 2024 року на 15:30 годину.

6. 04 червня 2024 року до Суду надійшло клопотання ВККС України про закриття провадження у справі з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо можливості оскарження рішення ВККС України щодо кваліфікаційного оцінювання судді, викладених, зокрема, у постановах від 26.02.2020 у справі №9901/637/18, від 09.02.2022 у справі № 9901/775/18, від 07.03.2024 у справі №9901/541/18.

7. На обґрунтування цього клопотання відповідачем зазначено, що рішення Комісії про невідповідність судді займаній посаді є лише підставою для відповідної рекомендації у процедурі кваліфікаційного оцінювання суддів, тому обставини прийняття цього рішення повинні перевірятися судом лише після та разом з ухваленням ВРП рішення за результатами такої рекомендації. У цьому зв`язку ВККС України просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

8. 17 червня 2024 року Верховний Суд ухвалою задовольнив заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

9. У судовому засіданні 19 червня 2024 року усною ухвалою Суду розгляд справи відкладено на 02 липня 2024 року на 15:00 год.

10. Ухвалою Верховного Суду від 28.06.2024 повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №990/115/24 (надіслану на електронну адресу Верховного Суду).

11. Іншою ухвалою Верховного Суду від 28.06.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 та забезпечено участь позивача у судовому засіданні, призначеному на 02 липня 2024 року о 15:00 у справі №990/115/24, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до вимог Положення про ЄСІТС.

12. 28 червня 2024 року від позивача надійшло заперечення на клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, в якому ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні указаного клопотання, продовжити розгляд цієї справи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13. Обґрунтовуючи подані заперечення, позивач зазначає, що частиною другою статті 88 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено можливість оскарження рішення ВККС України в порядку, передбачуваному КАС України, а частиною третьою - виключні підстави, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення Комісії.

14. Позивач також уважає помилковими посилання відповідача на те, що відповідно до частин сьомої, восьмої статті 101 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішення ВККС України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом, а рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом з рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією; посилання відповідача на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у Комісії) і застосування наслідків (рішенням Вищої ради правосуддя) є стадіями єдиного провадження, рішення Комісії про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною єдиного кваліфікаційного провадження, позивач також вважає помилковими.

15. У контексті наведеного позивач також зазначає, що кваліфікаційне оцінювання суддів проводиться безпосередньо ВККС України, за результатами якого ухвалюється остаточне мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, та будь-який нормативно-правовий акт України не передбачає участі Вищої ради правосуддя у процедурі кваліфікаційного оцінювання, тощо.

16. На переконання позивача, рішення Комісії про невідповідність судді займаній посаді має правові наслідки, оскільки є підставою для звернення Комісії з поданням про звільнення судді з посади за рішенням ВРП, а відповідно до статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища рада правосуддя здійснює розгляд подання ВККС України з рекомендацією про звільнення судді з посади, а не продовжує кваліфікаційне оцінювання судді, тобто вирішує кадрове питання щодо судді на підставі саме подання Комісії, а не рішення про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді.

17. Позивач також уважає, що позиція Верховного Суду у справах №990/319/23, №990/13/24 та №990/14/24 щодо підстав для закриття провадження у справі є помилковою, оскільки не узгоджується із нормами чинного законодавства України та не може братися до уваги у цій справі.

18. 02 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшло ще одне заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, у якому позивач указує, що відповідно до листа заступника голови Вищої ради правосуддя № 21244/0/9-24 від 02.07.2024 зазначено, що 04.04.2024 до Вищої ради правосуддя (вх. №4881/0/8-24) з ВККС України надійшло подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області; відповідно до листа ВККС України (що надійшов до Вищої ради правосуддя) зазначено, що «Комісія надсилає для розгляду подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, якого за результатами кваліфікаційного оцінювання визнано таким, що не відповідає займаній посаді».

19. Позивач, в додаток до своїх попередніх заперечень на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, звертає увагу на те, що предметом розгляду Вищої ради правосуддя щодо вирішення питання про звільнення судді з посади, є саме подання, а не рішення відповідної колегії або пленарного складу ВККС України. Таким чином, на переконання позивача, посилання представника відповідача на практику Великої Палати Верховного Суду про те, що оскаржуване Рішення ВККС № 64/ко-24 від 26.02.2024 (яке є предметом оскарження у даній справі) має рекомендаційний характер і відповідно до частини восьмої 8 статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» може бути оскаржене тільки з рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією, є помилковим та не заслуговує на увагу.

20. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив закрити провадження у справі. Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача та просив відмовити у його задоволенні.

21. Вирішуючи клопотання ВККС України про закриття провадження у справі №990/115/24, Суд виходить із такого.

22. Предметом позову у цій справі є рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №61/ко-24 від 26.02.2024, яким позивача - суддю Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 - визнано таким, що не відповідає займаній посаді та яким вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

23. Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВККС.

24. Особливості розгляду цієї категорії спорів визначено у статті 266 КАС України.

25. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1401-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

26. Пунктом 20 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС України в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС України.

27. Система оцінювання суддів, як одна зі складових судової реформи, впроваджувана для сприяння ефективному здійсненню правосуддя та підвищенню якості судової системи держави. Метою кваліфікаційного оцінювання є визначення здатності судді й надалі здійснювати правосуддя за критеріями компетентності, професійної етики та добропорядності. Кваліфікаційне оцінювання було запроваджено щодо усіх суддів, яких призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, тобто процес оцінювання не має вибіркового характеру та не має на меті зашкодити репутації окремих суддів.

28. Відповідно до частин першої, другої статті 88 Закону № 1402-VІІІ ВККС України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

29. Згідно з частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

30. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом, а рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

31. Безперечно, рішення ВККС України про невідповідність займаній посаді із рекомендацією про звільнення судді є істотним у процедурі запровадженого державою кваліфікаційного оцінювання. Водночас така процедура здійснюється у декілька етапів, а кінцеве рішення приймається виключно ВРП, яка і вирішує подальший «професійний» статус особи - залишається на посаді судді або звільняється з неї на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

32. ВККС України у цій процедурі виконує функцію безпосереднього організатора проведення кваліфікаційного оцінювання і підведення його підсумків, а ВРП - застосовує відповідні наслідки. Отже, саме з ухваленням ВРП відповідного рішення процедура кваліфікаційного оцінювання судді завершується. Ці стадії є складовими єдиного провадження, у зв`язку з чим неможливо виокремлювати рішення ВККС України як самостійну (відокремлену) частину кваліфікаційного провадження. Саме ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС України. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

33. Таким чином, з огляду на наведені положення законодавства, зокрема частини восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII, які передбачають умови, за яких можна оскаржити рішення ВККС України, які містить рекомендацію щодо вчинення певних дій чи прийняття рішень, колегія суддів, беручи до уваги встановлені обставини справи і відповідні їм правовідносини, дійшла висновку, що провадження у справі слід закрити.

34. Установлення законом такої умови не обмежує і не позбавляє права кожного, хто його має, на оскарження рішень ВККС України до адміністративного суду, а лише визначає, з настанням якої події рішення ВККС України щодо надання рекомендації можуть оскаржуватися в судовому порядку.

35. Отже, рішення ВККС України про оцінювання є підставою для відповідної рекомендації про звільнення, тому обставини прийняття цього рішення повинні перевірятися судом лише після та разом з ухваленим рішенням ВРП за результатами такої рекомендації.

36. Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП.

37. Вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС України про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

38. Разом з цим, за нормами Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, суддя (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.

39. Однак рішення ВККС України про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме собою не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС України про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС України.

40. З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС України) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС України про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

41. Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС України. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо непередбачених Конституцією України.

42. Зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС України у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, передбачене частиною першою статті 88 Закону №1402-VIII, оскарження рішення ВККС України щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.

43. Як вже зазначалося, згідно з частиною восьмою статті 101 Закону №1402-VIII, рішення ВККС України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

44. Отже, визначальними та остаточними висновками у межах кваліфікаційного оцінювання щодо підтвердження або непідтвердження суддею здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді є саме висновки ВРП, які можуть спричиняти настання певних правових наслідків для судді, а не рішення ВККС України, яке власне має рекомендаційний характер для ВРП.

45. Зазначене положення Закону є спеціальним стосовно статей 22, 266 КАС України та спрямоване на унеможливлення множинності судових процесів.

46. На момент звернення позивача до суду із цим позовом у квітні 2024 року ВРП не було ухвалене рішення за відповідною рекомендацією ВККС України, разом з яким могло бути оскаржене рішення ВККС України № 61/ко-24 від 26.12.2024.

47. На момент розгляду колегією суддів цього клопотання не має відкритих проваджень у Верховному Суді про оскарження рішення ВРП за оскаржуваною рекомендацією ВККС України.

48. Таким чином, з викладених законодавчих приписів і матеріалів позовної заяви можна дійти висновку, що рішення ВККС України № 61/ко-24 від 26.12.2024 про визнання судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді та внесення ВРП подання про звільнення названої судді із займаної посади, не може бути самостійним предметом судового розгляду в межах цієї справи.

49. Ця позиція Суду відповідає практиці Верховного Суду, яка є усталеною і послідовною. Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі №9901/827/18, від 26.02.2020 у справі №9901/637/18, від 09.02.2022 у справі №9901/775/18, від 09.02.2022 у справі №9901/775/18, від 07.03.2024 у справі №9901/541/18, та інших (де предметом оскарження є рішення ВККС України у межах кваліфікаційного оцінювання судді) сформувала висновки, що звернення до суду за захистом порушених прав можливе у разі, коли рішення ВККС України із рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за законом має право розглядати подану рекомендацію та ухвалювати за нею відповідне остаточне рішення, при цьому таке оскарження має відбуватись разом з остаточним рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

50. Позовна вимога про зобов`язання ВККС України внести рекомендацію Вищій раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цій справі є нерозривно пов`язаною з вимогою про визнання протиправним і скасування рішення ВККС України.

51. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

52. Ужите в цій нормі формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду за цими правилами не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні для цього підстави. Для оскарження рішення ВККС України щодо надання рекомендації такою подією чи фактором є рішення, ухвалене за відповідною рекомендацією, тобто тільки після ухвалення відповідним органом (ВРП) рішення, яким буде задоволено рекомендацію про звільнення, у позивача виникне право для звернення до суду за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

53. На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та закриття провадження у справі № 990/115/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії.

54. За правилом частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

55. У розглядуваному випадку такої потреби немає, адже мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

Керуючись статтями 238, 241-243, 248, 250, 266, 295 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі №990/115/24 задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 990/115/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала, відповідно до статті 256 КАС України, набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 липня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько

Н.М. Мартинюк

О.Р. Радишевська

Судді Верховного Суду