Справа № 380/11622/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

01 липня 2024 року справа № 380/11622/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача від 24 червня 2024 року про поновлення процесуального строку у справі № 380/11622/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.05.2020 по 18.07.2022 та період з 19.07.2022 по 30.04.2024 в сумі 271249,68 грн;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.05.2020 по 18.07.2022 та період з 19.07.2022 по 30.04.2024 в сумі 271249,68 грн.

Ухвалою судді від 04 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулася із позовною заявою, встановлено в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду:

- документа про сплату судового збору в розмірі, який становить 2170,00 грн;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка відбулася 01 липня 2021 року, із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та наданням підтверджуючих відповідні обставини доказів.

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача від 10 червня 2024 року про звільнення від сплати судового збору відмовлено; продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою від 04 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог вказаних ухвал позивач 25 червня 2024 року подав до суду:

- квитанцію про сплату судового збору в розмірі 2170,00 грн;

- заяву від 24 червня 2024 року про поновлення процесуального строку.

У вказаній заяві представник позивача зазначає, що виплата індексації грошового забезпечення, здійснена відповідачем 01 липня 2021 року, не є днем фактичного розрахунку з індексації грошового забезпечення, оскільки такий розрахунок був оскаржений у судовому порядку. Надалі відповідач здійснив перерахунок і доплату індексації за один і той же період та за один і той же вид грошового забезпечення, а саме 30 квітня 2024 року. Оскільки виплата середнього заробітку стосується одного і того самого виду грошового забезпечення, а саме індексації грошового забезпечення, то проведена відповідачем 01 липня 2021 року виплата індексації не може вважатися проведенням остаточного розрахунку, позаяк така виплата була оскаржена у судовому порядку. Після проведеного відповідачем перерахунку та доплати індексації 30 квітня 2024 року, позивач звернувся з цим адміністративним позовом в межах місячного строку. Обґрунтовуючи свою правову позицію представник позивача покликається на постанову Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 440/2896/19 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

З огляду на викладене просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог.

Постановляючи цю ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Із врахуванням наведеного за загальним правилом спірні відносини, які виникли між сторонами у цій справі, пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Указана правова позиція суду узгоджується в висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

За усталеною судовою практикою вказаний місячний строк обчислюється з моменту проведення остаточного розрахунку із звільненою особою.

У цій справі позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні таких сум:

- індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка виплачена на виконання рішення суду у справі № 380/6222/20, 01 липня 2021 року;

- індексації грошового забезпечення у розмірі 69807,87 грн, яка виплачена на виконання рішень суду у справі № 380/4468/22, 30 квітня 2024 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2022 року № 4-рп/2012 (у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу), серед іншого, зазначив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Отож, звернення до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України) обмежене строком, який, з уваги також на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у ч. 5 ст. 122 КАС України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Спираючись на наведені міркування, суд вказує на те, що після фактичного розрахунку за зобов`язаннями з виплати індексації грошового забезпечення, що виплачувалася декількома частинами, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення на підставі ст. 117 КЗпП України, але реалізувати це право він міг протягом одного місяця, відколи відбувся фактичний розрахунок за кожною з означених складових частин грошового забезпечення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22.

Як вже зазначено судом вище, індексація грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн виплачена позивачу на виконання рішення суду у справі № 380/6222/20 01 липня 2021 року; індексація грошового забезпечення у розмірі 69807,87 грн виплачена позивачу на виконання рішень суду у справі № 380/4468/22 30 квітня 2024 року.

З цим позовом до суду позивач звернувся 30 травня 2024 року.

Отже, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка відбулася 01 липня 2021 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 69807,87 грн, яка відбулася 30 квітня 2024 року, то в цій частині позивачем дотримано місячний строк звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Покликання представника позивача на те, що виплата індексації грошового забезпечення, здійснена відповідачем 01 липня 2021 року, не є днем фактичного розрахунку з індексації грошового забезпечення, оскільки такий розрахунок був оскаржений у судовому порядку, а надалі індексацію грошового забезпечення у повному розмірі позивачу було виплачено 30 квітня 2024 року суд оцінює критично, позаяк своє право на звернення до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення на підставі ст. 117 КЗпП України позивач повинен був реалізувати протягом одного місяця, відколи відбувся розрахунок за кожною з означених складових частин грошового забезпечення.

Стосовно покликання представника позивача на постанову Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 440/2896/19 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17.

Отож, суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховує саме останню правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22, яка стосується питання строку звернення з позовом до суду саме про стягнення середнього грошового забезпечення за кілька невиплачених вчасно (при звільненні) складових грошового забезпечення.

Суд відзначає, що відповідно до змісту поданої на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху заяви про поновлення процесуального строку представник позивача вважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка відбулася 01 липня 2021 року, позивачем не пропущений, однак просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду у частині цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом поважними причинами пропуску строку звернення визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборним, та які не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Однак представником позивача не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення позивача до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ураховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом у частині позовних вимог, які стосуються зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка відбулася 01 липня 2021 року, представником позивача не зазначено, суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 123 КАС України та повернення позовної заяви позивачу в частині цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суддя,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви представника позивача від 24 червня 2024 року про поновлення процесуального строку відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути в частині позовних вимог, які стосуються зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн, яка відбулася 01 липня 2021 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна