Справа № 379/166/24
Суддя: Зінкін В. І.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/166/24
Провадження № 2-а/379/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засіданняГопкало О.Ю., Корженко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в залі суду № 1,адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 07.02.2024 звернулася до суду з даною позовною заявою, просить суд:

визнати причини пропущення строку на оскарження постанови поважним та поновити строк на оскарження постанови адміністративної комісії при виконкомі Таращанської міської ради від 24 листопада 2023 року № 216;

визнати протиправною та скасувати постанову від 24 листопада 2023 року № 216 адміністративної комісії при виконкомі Таращанської міської ради про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення ОСОБА_1 , правил благоустрою;

судові витрати покласти на відповідача.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 30.09.2023 близько обіду вона планувала приготувати для власного споживання страву шашлик на відкритому вогні, використовуючи при цьому подрібнені гілки, придбані у працівників КП «Таращаблагоустрій». Під час розведення вогнища, на її прибудинкову приватну територію зайшли дві фізичні особи зі зброєю, зовні схожі на поліцейських, свої документи для повного ознайомлення не надали, відповідного документу про доступ до приватної території теж не надали. Натомість змусили загасити вогонь водою та почали складати протокол про адміністративне правопорушення мотивуючи це порушенням правил благоустрою громади, при цьому не роз`яснивши її права та обов`язки. Зазначає, що її пояснення до уваги не прийняли та у протоколі не зазначили, зі складеним протоколом не ознайомили, його копію не надали. Після складання протоколу, дані особи вийшовши з двору зупинили автомобіль, та попросили водію та пасажира засвідчити факт відмови від підпису. 04.11.2023 нею отримано лист від виконкому Таращанської міської ради про зобов`язання з`явитися на розгляд протоколу про адміністративне правопорушення. Вранці 06.11.2023, після ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні міської ради, направила клопотання про перенесення розгляду справи з поважних причин. Від того часу жодних повідомлень про дату та місце розгляду справи від виконкому міської ради не отримувала. 11.04.2024, після з`ясування в телефонному режимі інформації щодо стадії розгляду справи, направила запит до міської ради з вимог надати копію постанови про накладення адміністративного стягнення, яку отримала поштою 30.01.2024.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові № 216 від 24.11.2023, адміністративна комісія зазначає неіснуючу адресу місця її реєстрації. Крім того, комісією не взято до уваги: в описі матеріалу, який направлявся на розгляд комісії зазначено невірний номер протоколу; довідка, яка складена на невідому особу, невідомої вулиці в м. Тараща за підписом поліцейського Гороховського Р.; факт повноважень та підстав огляду домоволодіння посадовими особами без вмотивованого рішення суду. Вважає, факт спалювання нею сухої трави та листя не відповідає дійсності, так як на фотоілюстрації чітко видно, що листя ще перебуває рясно на деревах і не опало навіть частково, так як осінь в 2023 році була аномально теплою. Бур`ян та траву в процесі оброблення вона складає окремо біля сараю, що теж видно на фотоілюстрації та вивозить на організоване звалище, за що сплачує кошти. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася лише один раз 04.11.2023. Звертає увагу на те, що особистий огляд та огляд речей, не проводився в присутності понятих.

В зв`язку з чим, вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є порушенням чинного законодавства, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Крім того, 14.02.2024 в судовому засіданні, позивачкою заявлено клопотання про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1800 грн.

У поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що 05.10.2023 на адресу виконкому від ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 за порушення нею ст. 152 КУпАП. Адміністративною комісією при виконкомі направлено лист ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого було повідомлено, що розгляд протоколу від 30.09.2023 серії ВАВ № 935663 відбудеться 10.11.2023. В подальшому, 09.11.2023 на адресу виконкому міської ради від ОСОБА_1 (адреса, що зазначена в листі: АДРЕСА_1 ) надійшов лист, згідно якого остання просила розгляд протоколу перенести на іншу дату, повідомивши її в передбачений законом спосіб про дату, місце та час розгляду протоколу. Із твердженням позивачки стосовно неотримання будь-яких інших повідомлень про дату та місце розгляду справи не погоджується, оскільки адміністративною комісією 06.10.2023, 13.10.2023, 23.10.2023, 10.11.2023, 17.11.2023 направлялися відповідні повідомлення, однак вказані листи поверталися на адресу виконкому у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Позивачкою отримано лише одне повідомлення від 03.11.2023. Зазначає, що твердження позивачки з приводу того, що її пояснення до уваги не прийняли та у протоколі не відзначили не відповідає дійсності, так як в протоколі про адміністративне правопорушення від 30.09.2023 вказано, що «пояснення надаватиме при розгляді справи».

24.11.2023 адміністративною комісією при виконкомі прийнято оскаржувану постанову, яку 28.11.2023 направлено до виконання позивачці, однак конверт повернувся на адресу виконкому у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 10.01.2024 постанову було звернуто до примусового виконання, на підставі чого органом виконавчої служби 22.01.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73872413.

В зв`язку з чим, вважає, що правових підстав для скасування постанови не вбачається.

У відповіді на відзив позивачка вважає, що відповідач приховує від суду матеріали у повному обсязі на 4 аркушах отримані від ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, які слугують доказом походження адмінпротоколу про адміністративне правопорушення зафіксоване 30.09.2023 за адресою АДРЕСА_1 , до якої вона не має жодного відношення, оскільки зареєстрована за іншою відомою відповідачу адресою. На одне, випадково отримане повідомлення, вона зреагувала належним чином та просила надати можливість їй прийняти участь у розгляді адміністративних матеріалів щодо неї. Тож, на її думку, відповідач, точно знаючи адресу її реєстрації, та будучи держателем демографічного реєстру територіальної громади, навмисно направляв усі повідомлення та виклики на невірну адресу, на надаючи її можливості прийняти участь у розгляді адмінматеріалів.

Представником відповідача подано заперечення на клопотання про відшкодування судових витрат, в якому зазначає, що в акті про виконання умов договору від 17.08.2023 про надання правничої допомоги від 14.02.2024 міститься розрахунок загальної вартості правничої допомоги (гонорар) загальною сумою 1800 грн, проте договір про надання правничої допомоги від 17.08.2023 відсутній. Крім того, з акту вбачається, що його сторонами є громадянка України ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокат Федорков Віктор Іванович (Виконавець). Акцентує увагу суду на тому, що стороною у договорі так і в акті зазначено особу, яка не є позивачем у даній справі та не має жодного відношення до позову, оскільки в матеріалах справи міститься копія посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 05.01.2023, де в графі «Громадянство» зазначено «Рос».

28.02.2024 позивачкою подані уточнення щодо обґрунтування підстав відшкодування судових витрат. Згідно акту про виконання умов договору від 01.02.2024 про надання правничої допомоги від 14.02.2024 (а.с.31 т.2), загальна вартість правничої допомоги складає 2 400 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі

Ухвалою суду від 07.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до статті 286 КАС України з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 13.03.2024 позовну заяву було залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 ухвалу суду від 13.03.2024 про зупинення провадження у справі скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 надійшла на адресу суду 07.05.2024 та передана судді Зінкіну В.І. для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 08.05.2024 призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Позиції сторін

Позивачка у судовому засіданні пояснила, що 30.09.2023 вона розвела багаття щоб приготувати дитині і собі їсти. Вона хотіла згадати дитинство та готувала печену картоплю, а також м`ясо з овочами дитині у казанку. Будинок № 17, який розташований на вулиці Довженка, належить її матері ОСОБА_2 , сестрі та брату. З дитинства літо проводили у цьому будинку і зараз позивачка проживає в цьому будинку з весни по осінь. Вона там прибирає, приводе до ладу. В день, коли склали протокол, вона хотіла підкинути дрова, які купила у « ОСОБА_3 ». До неї у двір зайшли двоє в поліцейській формі і заставили потушити багаття. Один став складати адміністративний протокол, а другий був у стороні. Вони не представились, не показали посвідчення. Склали протокол, копію для ознайомлення не дали. Оскільки вона відмовилась підписувати протокол, вони вийшли з двору, зупинили автомобіль, звідки вийшло двоє людей, та попрохали цих людей підписати у протоколі про те, що вона відмовилась від підпису протоколу. Поліцейські сказали, що буде виклик у міську раду, де проведуть бесіду, що не можна розводити багаття. На фото, яке долучено до матеріалів справи відсутні казанки, мангали, каструлі для приготування їжі, оскільки вона тільки почала розпалювати багаття. Дрова, які купила у « ОСОБА_3 » знаходились за сараєм. Вона не спалює відходи: гілки, листя, а складає їх та відвозе на звалище. Вона прохала копію протоколу, але ніхто не дав.04.11.2023 за адресою АДРЕСА_1 вона отримала лист-повідомлення про виклик на 06.11.2023. Вона направила лист, що не може прибути на засідання, оскільки з дитиною буде проходити медогляд. Після 06.11.2023 вона не отримувала викликів на розгляд справи. На 24.11.2023 вона також не отримувала виклику. Чекала письмового виклику, до 11.01.24 у міськраду письмово не зверталась. Приходив лист з міськради, в якому була зазначена адреса Довженка 17, однак, поштарка принесла цей лист свекрусі на АДРЕСА_2 цей лист не взяла.На початку січня 2024 вона дзвонила в юридичний відділ міськради, однак, там трубку не взяли. Далі адвокат цим займався. Потім з виконавчої служби прийшов лист, що треба сплатити штраф. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності вона не отримала в листопаді, оскільки вже проживала у Києві.

Представник позивачки ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивачка зареєстрована по АДРЕСА_1 ,однак, її помилково визначили власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає її мати та сестра. В протоколі зазначено місце реєстрації позивачки: АДРЕСА_1 . Передбачена правилами благоустрою заборона спалювання листя стосується лише власника або користувача. Це зазначено в пунктах 10.3, 10.8, 10.16, 10.27. Однак, позивачка зареєстрована у б. АДРЕСА_2 , а в протоколі мова йде про домоволодіння АДРЕСА_3 не існує. Отже, позивачка не є суб`єктом правопорушення. В матеріалах є лише фотографія вогнища у невідомому місці, інші докази відсутні. Позивачка не заперечувала, що підтримувала вогнище для приготування їжі. Однак, її притягують до відповідальності за спалення сухої трави і листя. Але на фото не зафіксовано, що спалювалася суха трава і листя. Свідок Шило не підтвердив у судовому засіданні, що спалювалася суха трава, а про вогнище свідок дізнався зі слів поліцейського.Таким чином, відповідачем не надано доказів правопорушення. Прохав визнати постанову протиправною, а провадження закрити. В довідці про притягнення до відповідальності по батькові зазначено « ОСОБА_5 ».

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав повністю, та пояснив, що постанова відповідає чинному законодавству. Позивачка була належним чином повідомлена про час та місце проведення засідання. Адміністративна комісія розглядає справи відповідно до законодавства, враховуючи місце проживання правопорушника. Неодноразово переносилося засідання комісії, однак, позивачка так і не з`явилась.Прохав відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що восени, дату не пам`ятає, він рухався по АДРЕСА_4 на автомобілі. Його зупинили працівники поліції. Сказали, що людина палила багаття та відмовляється від цього, а також від підпису у протоколі. Він та ОСОБА_8 розписалися у протоколі та поїхали далі. У двір він не заходив.

Фактичні обставини встановлені судом

30.09.2023 поліцейським СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області сержантом поліції ОСОБА_9 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 935663 (а.с.33 т.1) стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення № 216 від 24 листопада 2023 року, винесеної адміністративною комісією при виконавчому комітеті Таращанської міської ради (а.с.22-23 т. 1), позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В описовій частині постанови зазначено: згідно протоколу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацююча, посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , орган що видав 8011, дата видачі 05.01.2023, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 вчинила адміністративне правопорушення, а саме: 30.09.2023 близько 13 години 20 хвилин, перебуваючи за місцем проживання на території свого домогосподарства спалювала суху траву та листя, чим порушила вимоги пункту 10.16. Правил благоустрою території Таращанської міської територіальної громади затверджених рішенням Таращанської міської ради від 28.09.2021 № 2011-14-VIII та вимоги ст. 152 КУпАП. Інших матеріалів по справі не надходило. На засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином неодноразово, про причини неявки не повідомила.

Так, листом-повідомленням від 13.10.2023 позивачка викликалася на розгляд справи на 20.10.2023, втім лист, направлений на АДРЕСА_1 , повернувся за закінченням терміну зберігання.

У подальшому, листом-повідомленням від 23.10.2023 позивачку викликано на розгляд справи на 27.10.2023, однак лист, направлений на АДРЕСА_1 , повернувся за закінченням терміну зберігання.

Надалі, згідно листом-повідомленням від 27.10.2023 позивачку повідомлено про розгляд справи на 03.11.2023, однак лист, направлений на АДРЕСА_1 , повернувся за закінченням терміну зберігання.

Листом-повідомленням від 03.11.2023 позивачку було викликано на розгляд справи на 10.11.2023, проте лист, направлений на АДРЕСА_1 , був отриманий позивачкою (а.с.12-13 т.1).

06 листопада 2023 року позивачка звернулася до Таращанської міськради з листом про відкладення розгляду справи, зазначивши свою адресу: АДРЕСА_1 (а.с.15 т. 1).

Як наслідок, листами-повідомленням від 10.11.2023 та від 17.11.2023 позивачку було повідомлено було повідомлено про розгляд справи на 17.11.2023 та на 24.11.2023 відповідно, втім зазначені листи, направлені наадресу: АДРЕСА_1 , повернулись за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вищенаведене, постановою № 216 від 24.11.2023 позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.

У свою чергу, на підставі супровідного листа від 28.11.2023 оскаржувана постанова була направлена позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , однак повернулась за закінченням терміну зберігання.

10.01.2024 виконавчим комітетом Таращанської міської ради до Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), направлено для виконання постанову № 216 від 24.11.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн (подвійний) (а.с.215 т.1).

11 січня 2024 року позивачка звернулася із заявою до Таращанської міськради щодо надання відомостей про результати розгляду адміністративної справи, в якій просила направити відповідні матеріали на її адресу: АДРЕСА_5 (а.с.24 т.1). Відповідно, спірну постанову остання отримала 30.01.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку.

22.01.2024 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73872413 (а.с.217-218 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 2ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У даному випадку, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували, що позивач мала змогу і повинна була дізнатися до 30 січня 2024 року про існування оскаржуваної нею постанови від 24 листопада 2023 року і саме з цієї дати необхідно обраховувати строк, встановлений приписами статті 286 КАС України на оскарження цієї постанови.

Вказані факти можуть свідчити про пропуск строку звернення позивачки до суду за захистом її прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених КАС України.

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Статтею 55Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст.5КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, в тому числі, шляхом визнання бездіяльності протиправною.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст.2КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст.2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені)вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9)з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 246КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 1ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно дост. 152 КУпАП- порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної постанови було порушення ОСОБА_1 п. 10.16. Правил благоустрою території Таращанської міської територіальної громади, затверджених рішенням Таращанської міської ради від 28.09.2021 № 2011-14-VIII та вимоги ст. 152 КУпАП.

Так, відповідно до п. 10.16. Правил благоустрою території Таращанської міської територіальної громади, затверджених рішенням Таращанської міської ради від 28.09.2021 № 2011-14-VIII (а.с. 36-78 т. 1) спалювання сміття, опалого листя, гілок та інших відходів на території житлової та громадської забудови, на присадибній ділянці та прилеглій до присадибної ділянки території, забороняється. Відповідальність за це, передбачена КУпАП.

Згідно розділу 1 вказаних Правил, наведені терміни вживаються у значеннях, вказаних в тому числі і в Законі України «Про благоустрій населених пунктів». Так, згідно ст. 12 та ст. 13 вказаного Закону - суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об`єктів благоустрою населених пунктів належать зокрема і території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зокрема повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, позивачка категорично заперечує проти рішення відповідача за № 216 від 24.11.2023, в тому числі і з підстав відсутності будь-яких доказів вчинення нею правопорушення за ст. 152 КУпАП. При цьому доказів, які б підтверджували факт вчинення саме ОСОБА_1 30.09.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем суду надано не було, тобто відповідач не надав суду жодних доказів щодо наявності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, єдиними доказами нібито вчинення позивачем адміністративного правопорушення заст. 152 КУпАПє протокол про адміністративне правопорушення та оскаржуване рішення, винесене за наслідками розгляду цього протоколу, інших відомостей оскаржуване рішення, як і протокол не містять.

В свою чергу, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення правопорушення, оскільки протокол є предметом оцінки органу, який уповноважений на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи у сукупності з іншими доказами, які в даній справі відсутні.

Разом з тим, під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів, наданих позивачкою разом із позовною заявою, встановлено, що до адміністративного матеріалу, поліцейським, були долучені фото, на яких зображено вогнище (зворотня сторона а.с.34 т. 1). Проте, в розумінні вимог ст. ст. 73, 75 КАС України, вказані докази є не належними та їх не можна вважати достовірними, оскільки на них відсутні дата, час та місце фотографування, відсутні відомості за допомогою якого пристрою були зроблені фото. Якість фото не дозволяє зробити висновок поза розумним сумнівом, що спалювалося саме листя та трава. Представником відповідача не спростована версія позивачки, що вона готувала їжу, і що у вогнищі були дрова, а не листя та трава.

Суд підкреслює, що копію протоколу та фотографію вогнища було надано позивачкою, а не відповідачем.

Крім того, представником відповідача не додано відеозапису правопорушення, не заявлено клопотань про виклик свідків.

Натомість, відповідно до практики Верховного Суду навіть визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення.(ВСКАС у справі № 177/525/17 від 08.07.2020)

Відповідно до рішення Європейського суду з людських прав у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за №215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених ст. ст. 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач всупереч вимог ч.2 ст.77 КАС України не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, відповідно, правомірність оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний зокрема має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Згідно із частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо не співмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Представник відповідача, у поданому запереченні на клопотання позивачки про відшкодування судових витрат, не навів обґрунтування не співмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила просив стягнути з відповідача на її користь витрати, які вона понесла у зв`язку із сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, які становлять 2 400,00 грн.

На підтвердження сплати судового збору, позивачкою надано квитанцію про сплату від 06.02.2024 (а.с. 10 т. 1). Згідно зазначеної квитанції вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Так, відповідно до сформованого правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня відповідного року (605,60 грн у 2024 році).

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В зв`язку з чим, розмір судового збору з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», становить 484,48 грн.

Оскільки позивачка звернулася до суду з позовною заявою через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», тобто в електронній формі, тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 121,12 грн має бути повернута позивачці.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано:

14.02.2024 в судовому засіданні (а.с.93, 95-96 т.1) квитанцію до прибуткового касового ордера № 82 від 14.02.2024 на суму 1 800,00 грн, договір про надання правничої (адвокатської) допомоги від 01.02.2024 (укладено між громадянкою ОСОБА_1 та адвокатом Федорковим В.І.), акт про виконання умов договору від 17.08.2023 про надання правничої допомоги від 14.02.2024 на загальну вартість правничої допомоги 1 800,00 грн.

28.02.2024 за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.26-32 т.2) - договір про надання правничої (адвокатської) допомоги від 01.02.2024 (з уточненнями укладено між громадянкою ОСОБА_1 та адвокатом Федорковим В.І.), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт про виконання умов договору від 01.02.2024 про надання правничої допомоги від 14.02.2024 на загальну суму 2 400,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера № 82 від 14.02.2024 на суму 2 400,00 грн, в якому зазначена підстава: договір про надання правничої допомоги від 01.02.2024.

Згідно акту акт про виконання умов договору від 01.02.2024 про надання правничої допомоги від 14.02.2024 (а.с.31 т.2) адвокатом виконана наступна правова допомога:

ознайомлення з матеріалами справи та консультування щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту прав клієнта, 2 години, 800,00 грн;

підготовка позовної заяви, 2,5 год, 1000,00 грн;

підготовка відповіді на відзив, 1,5 год, 600,00 грн.

Всього понесені витрати загальною вартістю 2 400,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, враховуючи те, що позов підлягає до задоволення повністю та зважаючи на документально підтверджені судові витрати, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Таращанської міської ради понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 484,48 грн та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 2 400,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 19, 52, 55, 59, 62 Конституції України, статтями 7, 9, 152, 213, 245, 248, 251, 280 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 16, 20, 72, 73, 75, 77, 122, 132, 134, 139, 246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Таращанської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Визнати поважною причину пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови № 216 від 24 листопада 2023 року про накладення адміністративного стягнення.

Позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 216 від 24 листопада 2023 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Таращанської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Таращанської міської ради судові витрати понесені у зв`язку із сплатою судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок) та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 2 400,00 грн (дві тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ст. 295 КАС України.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Виконавчий комітет Таращанської міської ради, , місцезнаходження: вул.Героїв Чорнобиля, 1, м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 28 червня 2024 року.

ГоловуючийВ. І. Зінкін