Справа № 572/795/24
Суддя: Ведяніна Т.О.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 572/795/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни справу № 572/795/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної Поліції, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Мельник Аліни Олексіївни про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Департаменту патрульної Поліції, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Мельник Аліни Олексіївни, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №1401335 від 08.02.2024 про накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивачем в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 08 лютого 2024 року він прямував із м.Рівне в м.Сарни керуючи автомобілем марки «Toyota Aygo», номерний знак НОМЕР_1 по вул.Польовій,4 м.Рівне, рухаючись в загальному потоці автомобілів. Попереду його автомобіля рухався автомобіль «Peugeot Boxer» білого кольору, який рухався із швидкістю 20 км/год. рухаючись за вказаним автомобілем і переконавшись у відсутності транспортних засобів, які рухаються у зустрічному напрямку та у тому, що маневр об`їзду не створює жодних перешкод для інших учасників руху, відповідно до п.34 ПДР України , він виконав маневр об`їзду попутного транспортного засобу, що рухався, із швидкістю 20 км/год. В цей час, на головну дорогу (вул.Польова) із стоянки, яка примикає до головної дороги, і яка знаходиться праворуч, виїжджав патрульний автомобіль під керуванням працівника поліції поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП в Рівненській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 . Останній виконуючи маневр виїзду на головну дорогу, враховуючи, що автомобіль Peugeot Boxer» рухається з невеликою швидкістю, здійснив виїзд на головну дорогу, де в цей час ним виконувався об`їзд попутного транспортного засобу, однак не переконався в тому, що цей маневр є безпечним. Поліцейський ОСОБА_2 , зреагував на ситуацію і прискорив рух патрульного автомобіля з метою уникнення перешкоди для руху його автомобіля, який перебував вже на зустрічній смузі руху. В подальшому патрульний автомобіль ввімкнув проблискові маячки, та почав здійснювати розворот, тому він побачивши це, зупинився і став чекати на поліцію. Поліцейські його пояснення не взяли до уваги, та склали постанову про порушення ним правил дорожнього руху, хоча погоджувалися з ним про те, що Правила дорожнього руху передбачають виключення щодо дотримання вимог дорожньої розмітки 1.1.

Просив скасувати постанову як неправомірну і закрити провадження у справі.

Від представника відповідача УПП в Рівненській області ДПП Бикова О.В. надійшов відзив на позов в якому просять в позові відмовити. Зазначає, що поліцейський виявив правопорушення вчинене ОСОБА_1 правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, складена уповноваженою особою. Позивач не довів належними і допустимими доказами ті обставини на яких грунтується його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було.

06 червня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив відповідача, відповідно до яких позовні вимоги підтримує, зазначив, що правил дорожнього руху не порушував. Здійснював об`їзд транспортного засобу, що згідно п.34 Правил дорожнього руху , як виняток, дозволяється перетинати суцільну лінію 1.1 , за умови обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. На підтвердження правомірності своїх дій позивач надав відеофайл на якому зображена ділянка дороги та яке зроблене 20.02.2024 року.

18 червня 2024 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких вважають, що позивач не надав переконливих доказів своєї невинуватості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , відповідно до ч.5 ст.262 КАС України.

Клопотань із позовною заявою про заперечення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило.

В даному випадку спір між позивачем та відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, виник з приводу оскарження рішення відповідача (індивідуального акту) щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказані правовідносини регламентуються нормами КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» .

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №1401335 від 08.02.2024 року, ОСОБА_1 08 лютого 2024 року о 13 год. 16 хв. по вул.Польова,4 м.Рівне, керуючи автомобілем марки Toyota Aygo», номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 Правил дорожнього руху України Правил дорожнього руху України. За дане правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Крім цього, згідно п.п1.1 п.34.1 ПДР України вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше ніж 30 км/год.

Позивач посилається на ті обставини, що здійснив об`їзд транспортного засобу, який рухався попереду із швидкістю 20 км/год., тобто діяв відповідно до Правил дорожнього руху.

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому перераховує норми чинного законодавства, якими керується посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення. Крім пояснень до відзиву не долучено будь - яких доказів, які підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху (наприклад, відео- та/або фото фіксація, показання свідків), на яких би чітко було зафіксовано те, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення, в якій зафіксовано нібито порушення водієм ПДР України.

Оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже те, що працівник поліції діяв правомірно, має довести в даному випадку саме відповідач.

Доказів на доведення правомірності винесення постанови від 08 лютого 2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем суду надано не було та посилання на них у постанові про накладення адміністративного стягнення відсутнє.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і т.і.

Згідно із ст.251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень і т.і.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), уповноважена на розгляд справ про адміністративні правопорушення, мають діяти із дотриманням вимог законодавства.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Стороною відповідача у поданому відзиві зазначено про правомірність дій інспектора, який діяв виключно на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог визначеного законодавства. Однак, зазначені обставини не підтверджуються належними доказами. Так, зокрема, фото- чи відео- файлів, на яких було б зафіксовано порушення правил дорожнього руху позивачем, суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 лютого 2024 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Враховуючи наведене вище обставини та досліджені докази, суд вважає що вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 280, 284, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної Поліції,(м.Київ вул. Федора Ернстна,3, ) інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Мельник Аліни Олексіївни (вул.С.Бандери,14 а м.Рівне) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1401335 від 08 лютого 2024 року винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Мельник Аліною Олексіївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. , провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення , зазначений строк обчислюється з моменту складення повного судового рішення.

Суддя: