Справа № 480/8138/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 р. Справа № 480/8138/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, по справі № 480/8138/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.06.2023 № 05 щодо відмови в зарахуванні позивачу до страхового стажу трудової книжки НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.07.2023 № 05 щодо відмови в зарахуванні позивачу до страхового стажу трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу позивача записи трудової книжки НОМЕР_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.07.2023 № 05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву від 28.06.2023 про призначення пенсії ОСОБА_1 із здійсненням належного підрахунку страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 25.07.1988, та прийняти за результатом розгляду заяви та перерахунку страхового стажу рішення по суті заяви.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 28.06.2023 із врахуванням принципу екстериторіальності, ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийнято рішення за №05 від 06.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу у позивача.

При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, органом Пенсійного фонду України розраховано стаж, який склав 11 років 5 місяців 9 днів. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата народження містить виправлення, яке не завірене належним чином, що суперечить п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Отже, враховуючи вищезазначене, представник ГУ ПФУ в Чернівецькій області зазначає, що розрахунок стажу позивачу проведено згідно вимог чинного законодавства, таким чином у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 25 років.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач 13.06.2023 подав заяву про призначення пенсії за віком (а.с. 101).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Рівненській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду заяви позивача від 13.06.2023 про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Рівненській області рішенням №05 від 21.06.2023 відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж (а.с. 7).

У рішенні №05 від 21.06.2023 зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 55 років. Вік позивача 55 років 00 місяців 09 днів. Необхідний страховий стаж становить 25 років. Страховий стаж позивача становить 10 роки 04 місяців 16 дні. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки дата народження містить виправлення, не завірені належним чином, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Додатково зазначено, що відповідно до пп. 6 п. 2.1 розділу II Порядку до заяви на призначення пенсії додаються документи, що засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Позивач 28.06.2023 повторно звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком та надано додаткові документи (а.с. 35,65).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Чернівецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду заяви позивача від 28.06.2023 про призначення пенсії рішенням від 06.07.2023 № 05 ГУ ПФУ в Чернівецькій області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком (а.с. 8).

У рішенні від 06.07.2023 № 05 зазначено, що вік позивача становить 55 років. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", після досягнення чоловіками 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років. Страховий стаж позивача - 11 років 5 місяців 9 днів.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата народження містить виправлення не завірене належним чином, що суперечить п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється колишня дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства та печаткою відділу кадрів.

Позивач не погоджуючись з рішеннями ГУ ПФУ в Рівненській області від 21.06.2023 № 05 та ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 06.07.2023 № 05 щодо відмови в зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду роботи згідно записів у трудовій книжки НОМЕР_1 , звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 06.07.2023 № 05 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Умови та перелік осіб, які мають право на призначення дострокової пенсії за віком визначено п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, зокрема після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Приписами частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, ч.1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України..

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем до страхового стажу не зараховані періоди праці позивача зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки є виправлення в даті народження не завірене належним чином.

Так, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 зі змінами внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 19 жовтня 1990 № 412), а саме пунктів 2.5 та 2.11, 2.5, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Як свідчать матеріали справи, трудова книжка НОМЕР_1 заповнювалась 25.07.1988 року і саме тоді було допущено виправлення при написанні дати народження позивача позивача.

У постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 Верховний Суд зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У свою чергу, як свідчать матеріали справи, відповідачем не заперечується достовірність записів у трудовій книжці про спірний період роботи позивача. Такі обставини не були встановлені і судом першої інстанції у ході розгляду справи, і судом апеляційної інстанції у ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Відтак, відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, наявність виправлень на титульній сторінці трудової книжки, які не завірені належним чином, що є недійсною, не є таким, що свідчить про її недійсність чи про недостовірність здійснених у ній записів.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 480/8138/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва