Справа № 160/15082/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.,
представника позивача Александрової І.І.
представника відповідача Явтушенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЗБК» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій,
Позивач 30.06.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЗБК» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік у розмірі 50 251,33 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Крім того, цією ухвалою суду вирішено:
Витребувати у Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю:
- письмові пояснення та докази на їх підтвердження про те, чи направлявся на адресу відповідача розрахунок адміністративно-господарських санкцій із вимогою їх сплати; докази отримання відповідачем розрахунку санкцій (в разі надіслання/вручення);
- докази перебування відповідача на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЗБК»:
- докази щодо вжиття заходів для дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році;
- копії звітів за ф. №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за 2022 рік з відміткою про їх прийняття відповідним центром зайнятості;
- копії оголошень у друкованих засобах масової інформації або розміщених в мережі Інтернет про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році (у разі наявності).
24.07.2023 р. від позивача надійшли письмові пояснення.
04.08.2023 року від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач не погодився з доводами позовної заяви, просив у позові відмовити. Також надані докази по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 р. вирішено:
Розгляд справи за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЗБК» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Підготовче засідання призначити на 30.11.2023 р. о 15:00 год.
Засідання відбудеться у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №10.
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЗБК»:
- інформацію щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у період з травня по грудень 2022 р.;
- інформацію щодо середньооблікової кількості працівників у період з травня по грудень 2022 р.
14.11.2023 року від відповідача надійшла письмова заява про надання доказів. Також надані докази по справі.
30.11.2023 р. судове засідання відкладено.
19.12.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав позовні вимоги.
21.12.2023 р. призначено розгляд справи по суті.
25.01.2024 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Як вбачається з наданої позивачем квитанції від 17.04.2023 р., розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю,розміщено в електронному кабінеті відповідача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України 17.04.2023 р.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 N 129, передбачає, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон 875.
Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону N 875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено ч. ч. 1-3 ст. 19 Закону N 875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
У відповідності до статті 20 Закону N 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другої вказаної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Тобто, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення. Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємство, наявність протипоказань за станом здоров`я особи для роботи на відповідній посаді.
Належить також зазначити, що в силу вимог п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 N 5067-VI "Про зайнятість населення" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Пунктом 5 розділу І цього Порядку визначено, що форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Наказ Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 за № 316 втратив чинність 07.07.2022 на підставі Наказу Міністерства економіки України 12 квітня 2022 року, № 827-22.
Згідно з пунктом 1.5. розділу І Порядку, затвердженого Наказом № 827-22, форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Отже, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом "Про зайнятість населення"; у разі невиконання такого нормативу - сплачувати адміністративно-господарські санкції.
При цьому, своєчасно та у повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Проте, докази того, що відповідач подавав звіти N 3-ПН за 2022 рік відсутні.
У відзиві на позов відповідач зазначив, що у 1 кварталі 2022 року кількість працюючих складала 19 осіб. При цьому, згідно наказу від 14.01.2022 р. підприємство прийняло на роботу особу з інвалідністю, яку у подальшому звільнено згідно з наказом з 27.05.2022 р., а тому у вказаний період норматив дотримано. У подальшому, за 2 квартал 2022 року кількість застрахованих осіб склала за перші 2 місяці 2 кварталу 6 осіб, а починаючи з 3 місяця 2 кварталі і до кінця року 4 особи. Тому, на думку позивача, починаючи з 2 кварталу 2022 року кількість працюючих була меншою 8 осіб, що не обумовлювало обов`язку дотримуватись нормативу.
Як встановлено, що згідно наказу від 14.01.2022 р. підприємство прийняло на роботу особу з інвалідністю ОСОБА_1 , а згідно наказу № 15 вказану особу з 27.05.2022 р. звільнено.
Згідно поданого відповідачем податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2 квартал 2022 року кількість застрахованих осіб склала за перші 2 місяці 2 кварталу 6 осіб, а починаючи з 3 місяця 2 кварталі і до кінця року 4 особи.
Проте, суд не може погодитись із доводами відповідача що оскільки починаючи з 2 кварталу 2022 року кількість працюючих була меншою 8 осіб, це не обумовлювало обов`язку дотримуватись нормативу.
Так, за змістом ст. 19 Закону N 875, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю установлюється від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.
Отже, вказана норма передбачає врахування такого поняття, як середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік.
Обчислення чисельності працюючих, яка виступає базою для розрахунку такого нормативу на підприємствах, має здійснюватися відповідно до Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 р. № 286.
Відповідно до 3.2.5 вказаної Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді.
Отже, поняття середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік не є тотожним поняття тотожної кількості штатних працівників у конкретний момент, яка може мінятись протягом року, як у випадку підприємства відповідача, від 19 до 4 осіб.
Відтак, обов`язок дотримуватись нормативу протягом року у підприємства існує, у випадку, якщо показних саме середньооблікової чисельності штатних працівників становить 8 осіб і більше. А тому, поточний показник чисельності штатних працівників, який може варіюватись протягом року та якийсь період часу становити менше 8 осіб, не звільняє від обов`язку дотримуватись нормативу, якщо саме показник середньооблікової чисельності штатних працівників становить 8 осіб і більше.
Як встановлено, згідно з наданим розрахунком за 2022 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача за рік, 8 осіб, тобто у відповідача існував обов`язок забезпечити норматив працевлаштування осіб з інвалідністю протягом року в кількості 1 особа.
Отже, той факт, що згідно наказу від 14.01.2022 р. підприємство прийняло на роботу особу з інвалідністю ОСОБА_1 , а згідно наказу № 15 вказану особу з 27.05.2022 р. звільнено, не забезпечило виконання підприємством відповідача нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю протягом року. Тому, після звільнення особи з інвалідністю з 27.05.2022 р. у підприємства з метою дотримання нормативу виник обов`язок або забезпечити працевлаштування особи з інвалідність, або повідомити центр зайнятості про наявність відповідної вакансії.
Таким чином, враховуючи всі вищевикладені обставини у сукупності у цій справ відповідач як учасник господарських відносин не вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто, не здійснив заходів для недопущення господарського правопорушення, а саме не були вжиті всі належні заходи (дії щодо своєчасного виділення та створення робочих місць для осіб з інвалідністю установленому порядку у межах нормативу та своєчасного, достовірного, в повному обсязі: інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб інвалідністю, що свідчить про допущення господарського правопорушення в контексті положень ст. 218 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основ соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та є підставою для застосування до нього штрафних санкцій визначених статтею 20 Закону N 875.
Щодо відсутності підстав для застосування у цій справі висновків, викладених у Постанові Верховного Суду у справі від 21.11.2022 року у справі № 400/3957/21 суд зазначає таке.
У вказаній Постанові Верховного Суду зазначено таке:
«60. Після затвердження постановою Кабінету міністрів України №466 від 5 червня 2019 року «Порядку перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю» та внесення змін до статті 19 Закону № 875-ХІІ Фонд захисту прав інвалідів не має права проводити перевірки роботодавців щодо: реєстрації у Фонді; подання звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів; виконання нормативу робочих місць, оскільки таких змін у законодавстві проводити такі перевірки уповноважені саме органи Держпраці.
61. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що сукупність допущених позивачем під час реалізації своїх функцій, як суб`єктом владних повноважень, порушень не забезпечили послідовність дій, спрямованих на забезпечення принципу законності, при цьому недотримання відповідачем виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не доведено позивачем належними доказами. Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів передчасно, не маючи встановлених актом перевірки органами Держпраці доказів про недотримання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів у 2020 році, посилаючись лише на інформаційно-аналітичні бази даних, звернулося з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій».
Водночас, суд зазначає, що вказана постанова стосується спірних правовідносин за 2020 рік. Разом з тим, підстави для застосування цієї правової позиції до виконання нормативу за 2022 рік відсутні.
Так, раніше Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування передбачав, що перевірка проводиться у випадку неподання звітів чи не виправлення помилок, а тому суд спирався на ці підстави для проведення перевірки, коли стверджував, що накладенню санкцій має передувати перевірка Держпраці.
Однак подачу звітів до Фонду було скасовано у 2022 році, фактично необхідна підстава для проведення перевірки Держпраці у розглядуваному питанні зникла.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Керуючись ст. 241 246, 250 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст складено 01.07.2024 р.

Суддя А.В. Савченко