Справа № 480/12687/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі по тексту - відповідач 1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач 3, ГУ ПФУ в Сумській області), та, з урахуванням заяви від 11.12.2023, просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 15.08.1984 по 14.07.1994, з 13.07.1994 по 07.04.2006, з 01.09.2006 (й по теперішній час) до спеціального страхового стажу, необхідного для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 105 8-ІV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області, як отримувач пенсії за віком. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявами про отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Однак, рішеннями ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ у Львівській області позивачу відмовлено у виплаті такої грошової допомоги. Позивач з такими рішеннями не погоджується, вважає їх протиправними, та зазначає, що позивач має право на виплату вищезазначеної допомоги, оскільки позивач працювала на посадах, які передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 р. №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та у позивача наявний трудовий (більше 30 років), який передбачений для отримання вищезазначеної допомоги у розмірі 10 місячних пенсії.
Представник ГУ ПФУ у Львівській області подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що законодавством не обумовлено, що особи мають працювати на посадах робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, повний робочий день, тому робота на 0,5 чи 0,25 ставки зараховуються в спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, а отже і для виплати грошової допомоги, але за умови, що це основна робота. Робота за сумісництвом таке право не дає. За наявними у пенсійній справі позивача документами страховий стаж, який дає право на призначення грошової допомоги становить 26 років 01 місяць, оскільки у період з 14.07.1994 ОСОБА_1 звільнена із займаної посади у зв`язку із обранням головою Миколаївської сільської ради народних депутатів з 13.07.1994, прийняла присягу державного службовця, присвоєно 11 ранг, а з 07.04.2006 звільнена з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень, з 01.09.1994 по 31.03.2006 працювала на посаді вчителя біології та хімії за сумісництвом з тижневим навантаженням 8 годин, проте робота за сумісництвом не враховується до страхового (спеціального) стажу, який дає право на виплату грошової допомоги.
ГУ ПФУ в Сумській області повідомлялось про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав. На виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 представником відповідача 3 надано лише документи, які були витребувані судом.
Провадження у справі було відкрито за правилами прощеного позовного провадження без виклику осіб. Залучено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивачем до структурного підрозділу ГУ ПФУ в Сумській області було подано заяви про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсії відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.07.2023 (а.с. 50 зворот. стор. - 51), 08.08.2023 (а.с. 48 зворот. стор. - 49) та від 11.09.2023 (а.с. 49 зворот. стор - 50).
Позивач не погоджується із підставами прийнятих спірних рішень, у зв`язку із чим звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
У відповідності до п. е ч. 1 ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка регулює питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Згідно з п. 20 цього Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, робота в: загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, на посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи; робота в дошкільних навчальних закладах на посадах: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи; робота в дитячих клініках, поліклініках, лікарнях, санаторіях, диспансерах, будинки дитини, дитячі відділення в лікарнях, санаторіях, диспансерах і установах для виконання покарань, на посадах учителі, вихователі, логопеди, сурдопедагоги, тифлопедагоги.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до записів в трудовій книжці (а.с. 104-111) позивач була прийнята з 15.08.1984 на посаду вчителя біології та хімії у Миколаївську середню школу Сумського району Сумської області. У подальшому, позивач 14.07.1994 звільнена з посади у зв`язку із обранням головою Миколаївської сільської ради народних депутатів з 13.07.1994. Позивач 14.04.1998 повторно обрана головою Миколаївської сільської ради народних депутатів. ОСОБА_1 17.09.2002 обрана сільським головою Миколаївської сільської ради, а 07.04.2006 звільнена із посади сільського голови Миколаївської сільської ради, у зв`язку і закінченням строку повноважень згідно ч. 1 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Позивач 01.09.2006 прийнята на посаду вчителя хімії та біології у Миколаївську школу Сумського району Сумської області, і у трудовій книжці відсутні записи про звільнення позивача з посади.
Відповідно до довідки Миколаївського ліцею Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області від 18.08.2023 №01-10/153 позивач з 01.09.1994 по 31.03.2006 працювала на посаді вчителя біології та хімії за сумісництвом з тижневим навантаженням 8 годин (а.с. 126 зворот. стор. - 127).
У даному випадку, ГУ ПФУ в Київській області прийнято рішення, згідно тих документів, які надавалися позивачем, серед яких відсутні документи, що надавали право на призначення допомоги. Разом із тим, слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується, що саме під час останнього звернення до територіального органу ПФУ позивачем надано належним чином оформлену довідку про період роботи позивача за сумісництвом, зауваження до оформлення якої у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області були відсутні, при цьому відповідач заперечує саме право позивача на зарахування відповідного періоду роботи за сумісництвом до відповідного стажу, що і є предметом розгляду даної справи.
Підставою для відмови стала та обставина, що позивачем надано довідку Миколаївської сільської ради №145 від 21.07.2023, в якому зазначено робота позивача з 15.08.1984 до 14.07.1994. Зазначений період не було враховано, оскільки дата наказу про звільнення не відповідала даті звільнення 14.07.1994 (16.06.1995 через рік після звільнення), а тому у суду відсутні підстави для скасування зазначеного рішення. Крім того, слід зазначити, що помилки, які зазначені у довідці №145 від 21.07.2023 виправлені були на надано нові довідки. Так, позивач після отриманого рішення виправила помилки на надала до територіального органу ПФУ нову довідку та акт, які просила врахувати під час нового розгляду заяви позивача, про що зазначено у заяві від 11..09.2023 (а.с.50, 61).
Підставою відмови позивачу у призначенні одноразової виплати у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є відсутність необхідного страхового стажу у позивача, що дає право на виплату грошової допомоги, а саме не зараховується період роботи позивача з 01.09.1994 по 31.03.2006.
Суд зазначає, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом.
В силу вимог ч.1, ч.5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а навів правовий висновок про те, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №456/1310/17, в якій суд зазначив, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.
Такої ж позиції притримувався Верховний Суд при застосуванні норми пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у постановах від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 05.03.2019 у справі №686/9307/17.
Аналізуючи відповідні норми законодавства Верховний Суду постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.
Також, судом при розгляді даної справи враховано, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909 від 04.11.1993, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.
Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.
Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду. викладеного з аналогічних правовідносин, суд приходить висновку, що період роботи з 01.09.1994 до 16.09.2002 включно на посаді вчителя біології та хімії за сумісництвом з тижневим навантаженням 8 годин підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, враховуючи те, що ГУ ПФУ в Львівській області підрахувало стаж позивача, що надає право на отримання допомоги в кількості 26 роки 01 місяць, даний стаж не є спірним, а враховуючи додатково період роботи позивача з 01.09.1994 до 16.09.2002 включно, що не було враховано відповідачем, становить більше ніж 8 років, суд зазначає, що спеціальний стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на посаді вчителя біології та хімії становить більше 30 років.
Відповідно до п. е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Разом із тим, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині зобов`язання зарахувати відповідний період до спеціального стажу в період з
У даному випадку, відповідачем не зараховано та зазначено в спірному рішенні виключно період роботи позивача на посаді вчителя біології та хімії з 01.09.1994 до 16.09.2002, з тих підстав, що дана робота була за сумісництвом. В зарахуванні іншого періоду роботи позивача рішенням від 18.09.2023 не було відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовних вимог позивачу підлягає відшкодуванню сума судового збору за рахунок відповідача, що прийняв останнє спірне рішення пропорційно розміру задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (вул. Митрополита Андрія, 10,м. Львів, і.к. 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 536,80 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета