Справа № 320/11573/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року справа №320/11573/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправними дії Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області щодо відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області, які викладені в Рішенні №01.3-34/3094 від 15.12.2022р. «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель»;

- зобов`язати Бучанську районну державну (військову) адміністрацію Київської області погодити технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 06.06.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (; 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25) (далі третя особа).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті одразу після закриття підготовчого судового засідання 04.08.2023.

У судовому засіданні 04.08.2023 представник позивача (у режимі ВКЗ) та третьої особи (у режимі ВКЗ) позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та письмових поясненнях відповідно.

Представник відповідача у судове засідання 04.08.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

05.06.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 04.08.2023 вирішено здійснювати подальший розгляд справи №320/11573/23 у порядку письмового провадження.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у погодженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель з підстав, які є формальними, такими, що не ґрунтуються на нормах закону та є протиправними. Позивач також зазначив, що відповідач зобов`язаний був у першій відмові зазначити всі недоліки технічної документації відразу, а не породжувати нові відмови.

05.06.2023 на офіційну електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, представник відповідача стверджує що відповідно до положень статті 186 Земельного кодексу України.

Відповідачем було відмовлено у погодженні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають в постійному користуванні НЕК «Укренерго» у зв`язку із тим, що зазначені у попередньому листі (висновку) недоліки не були усунуті.

03.12.2023 канцелярією суду зареєстровано пояснення третьої особи, в яких представник ПРАТ «НЕК «Укренерго» вказує, що наведені у технічній документації документи, розрахунки підтверджують обґрунтованість зменшення площі земельної ділянки у порівнянні з площею, зазначеною у державному акті серії ІІ-КВ № 000944, зареєстрованому в Книзі записів Державних актів на право постійного користування землею за № 582 від 30.12.2003р., а земельна ділянка, що знаходиться у фактичному користуванні НЕК «Укренерго», за простими математичними розрахунками має становити 2,4755 га (2,8517 га 0,3762 га), що також підтверджується обмірами, зробленими позивачкою сучасними методами. Тож висновок відповідача про необґрунтованість у технічній документації розбіжностей у площі земельної ділянки є надуманим та спростовується самою технічною документацією.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

24.11.2022 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (розробник технічної документації, кваліфікований інженер-землевпорядник подала до Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області заяву про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області (за вихідним №664), в якій просила розглянути та погодити в порядку п.3 ч. 5 ст. 186 Земельного кодексу України вказану технічну документацію.

15.12.2022 Бучанська районна державна (військова) адміністрація Київської області надала рішення №01.3-34/3094 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, яким відмовила у погодженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель з наступних підстав: встановлена за результатами попередніх розглядів вказаної технічної документації розбіжність площі земельної ділянки не була обґрунтована та усунута (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Мотивами прийняття спірного рішення відповідачем визначено положення статті 186 Земельного кодексу України, статті 57 Закону України «Про землеустрій», пунктом 26 частини 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Позивач не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним, необґрунтованим, таким, що не містить жодних підстав для відмови, а відтак що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура щодо погодження та затвердження документації із землеустрою визначені статтею 186 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою погоджується і затверджується у такому порядку:

1) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, погоджується землевласником (у разі встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, що не перебуває у користуванні, або у разі встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - за договором з її власником) або землекористувачем (в інших випадках) і затверджується особою, яка набуває право суборенди, сервітуту;

2) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується власником (розпорядником) земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу;

3) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель у частині положень, що передбачають внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, сформовані до 2004 року, але відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, погоджується з власниками таких земельних ділянок, а якщо такі земельні ділянки перебувають у користуванні фізичних, юридичних осіб - також із землекористувачами.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджується:

щодо земельних ділянок приватної власності - власником земельних ділянок;

щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу;

щодо земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, та земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), - сільською, селищною, міською радою;

4) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, крім технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки місцевого значення, її зони охорони, меж історико-культурного заповідника місцевого значення, що затверджується органом охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини не пізніше 30 календарних днів до її затвердження публікується на офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, уповноваженого здійснювати її затвердження;

5) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується:

у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів;

в інших випадках - власником (розпорядником) земельної ділянки, а щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, що перебуває у користуванні, - землекористувачем;

6) технічна документація із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів погоджується користувачами земельних ділянок державної, комунальної власності, крім випадків, визначених законом, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища та затверджується органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 186 Земельного кодексу України, затверджена документація із землеустрою в електронній формі подається розробником до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель.

Відповідно до частини 7 статті 186 Земельного кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Відповідно до частини 8 статті 186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини 9 статті 186 Земельного кодексу України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України «Про землеустрій»; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Відповідно до частини 10 статті 186 Земельного кодексу України, висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні документації із землеустрою. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 186 ЗК України.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель розробляється за рішенням власників (розпорядників) земельних ділянок або за рішенням сільських, селищних, міських рад. Рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення приймається у порядку, визначеному статтею 35 цього Закону.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали топографо-геодезичних вишукувань; в) пропозиції щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, що посвідчують право на земельну ділянку, та Державному земельному кадастрі; г) робочий і зведений інвентаризаційні плани; ґ) переліки земельних ділянок (земель) у розрізі за категоріями земель та угіддями, наданих у власність (користування) з кадастровими номерами, наданих у власність (користування) без кадастрових номерів, не наданих у власність чи користування, що використовуються без документів, що посвідчують право на них, що використовуються не за цільовим призначенням, невитребуваних земельних часток (паїв), відумерлої спадщини; д) відомості про меліоративну мережу або її складову частину/частини, в тому числі надані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідротехнічної меліорації земель, для державної реєстрації меліоративної мережі або її складової частини/частин у Державному земельному кадастрі, а також про земельні ділянки, на яких вони розміщені; е) відомості про земельні ділянки (частини земельних ділянок) та масиви земель сільськогосподарського призначення, включених до території обслуговування меліоративної мережі.

У разі формування земельної ділянки технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель також включає: а) відомості про обчислення площі земельної ділянки; б) кадастровий план земельної ділянки; в) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; г) відомості про встановлені межові знаки.

У разі виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру щодо меж земельних ділянок та/або інших відомостей про земельні ділянки, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель також включає кадастрові плани відповідних земельних ділянок із зазначенням виправлених відомостей про них.

У разі формування земельної ділянки під час інвентаризації земель не допускається: а) розташування однієї будівлі на декількох земельних ділянках; б) розташування на земельній ділянці лише окремої частини будівлі.

Кадастрові плани земельних ділянок, помилки у відомостях Державного земельного кадастру щодо яких виправляються, погоджуються з власниками таких земельних ділянок (якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - також із землекористувачем).

Щодо підстав звернення до суду розробником технічної документації позивача, який є кваліфікованим інженером-землевпорядником, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про землеустрій» суб`єктами землеустрою є: 1) органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; 2) юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій (сертифіковані інженери-землевпорядники, проектанти); 3) землевласники та землекористувачі.

Згідно з ст. 185 Земельного кодексу України, землеустрій здійснюється суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб.

Відтак, Позивач є суб`єктом землеустрою, оскільки має кваліфікований сертифікат інженера-землевпорядника №014348, виданий відповідно до протоколу рішення Кваліфікаційної комісії від 28.03.2019р. №3.

Судом встановлено, що між Позивачем - ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ПРАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Замовник) в результаті проведеної процедури закупівлі 15.12.2020 був укладений Договір №01-078509-20 на виконання робіт з розроблення технічної документації щодо інвентаризації земельних ділянок.

Предмет закупівлі (пункт 1.1. Договору) наступний: розробка технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, подачі на внесення до Державного земельного кадастру та отримання витягів з Державного земельного кадастру згідно розробленої документації землеустрою, подачі на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки під Київський ремонтно-експлуатаційний центр (Інв. № новий), ПЛ 330 кВ Київська - Північна (інв.№2031) та ПЛ 330 кВ Новокиївська-Нивки (Інв №2010/60 Центральної ЕС на території міста Вишневого Києво-Святошинського району Київської області 71300000-1 Інженерні послуги.

В додатку №1 до Договору «Технічне завдання на виконання робіт з інвентаризації земель НЕК «Укренерго» - сторони визначили вимоги до документації із землеустрою, відповідно до п. 1.3. вказаного вище Договору.

За вимогами Технічного завдання на виконання робіт з інвентаризації земель НЕК «Укренерго» (пункт 5), на Виконавця ФОП ОСОБА_1 покладається обов`язок передати замовникові вже погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок з матеріалами зазначеному у пункті 4 даного технічного завдання, в кількості двох примірників, а також Витяги з ДЗК про земельні ділянки та Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на відповідні земельні ділянки (сторінки 10-11 технічної документації).

Відповідно до Календарного плану виконання робіт (додаток №2 до Договору), а саме етапу №2 на виконавця ФОП ОСОБА_1 покладається обов`язок пройти процедуру погодження та затвердження технічної документації в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.

Відповідно до Додатку №4 до Договору «Кошторис на виконання робіт» передбачено, що саме на інженера-землевпорядника (ФОП ОСОБА_1 ) покладено обов`язок погодження документації із землеустрою (пункт 2).

Отже складовими етапами роботи Позивача в даному випадку є:

1) виконання топографо-геодезичних та проектно-вишукувальних робіт, проведення інвентаризації, складання технічної документації щодо інвентаризації земель;

2) подання технічної документації на погодження.

Два погодження вже наявні в технічній документації, зокрема це погодження експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Петрик Л. П. (арк. 191 технічної документації) та Висновок про погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 04.06.2021 №01/23352 (арк. 192 технічної документації).

Третє обов`язкове погодження Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області відсутнє. У зв`язку з цим проектант, виконавець робіт не може перейти до наступного етапу виконання робіт за календарним планом (подання на реєстрацію в ДЗК, присвоєння кадастрового номеру «Етап 3»).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

В даному випадку Договором №01-078509-20 саме на виконання робіт з розроблення технічної документації щодо інвентаризації земельних ділянок від 15.12.2020 покладено обов`язок подання на погодження, затвердження технічної документації, а саме на ФОП ОСОБА_1 .

Договір вважається виконаним Позивачем з моменту підтвердження реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якій передує поданню документації на погодження, затвердження, подання відомостей до ДЗК.

І тільки після виконання цього етапу №3, замовником ПРАТ «НЕК «Укрненерго» буде сплачена вартість робіт по договору.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 3 статті 66 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники.

Постановою Кабінету міністрів України №476 від 05.06.2019 затверджено Порядок проведення інвентаризації земель (далі Порядок).

Відповідно до п. 10 Порядку, виконавцями є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відповідно до п. 26 Порядку, за результатами проведення інвентаризації земель, державної інвентаризації земель та земельних ділянок виконавцями розробляється технічна документація відповідно до статті 57 ЗУ «Про землеустрій».

Відповідно до п. 27 Порядку технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 820/4219/17 висловила правовий висновок про те, що процедура погодження проекту землеустрою передбачає перевірку цього проекту на відповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та прямо встановлює обов`язок компетентного органу здійснити одночасну перевірку дотримання всіх зазначених вимог розробником проекту, і саме на цій стадії відповідний орган має повноваження відмовити в погодженні проекту землеустрою з наданням часу його розробнику на усунення визначеного вичерпного переліку недоліків проекту.

Як було вказано вище, підставою для відмови у погодженні позивачеві технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель стало те, що розбіжність щодо площі земельної ділянки не була обґрунтована та усунута.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що в поданій на погодження технічній документації із землеустрою, а також в Листі №644 від 24.11.2022 та за результатами попередніх розглядів такої документації, розбіжність щодо площі земельної ділянки не була обґрунтована та усунута Позивачем. Також відповідачем наведено низку обґрунтувань щодо розбіжності площі земельної ділянки, які співпадають з обґрунтуванням позивача, викладеним в адміністративному позові.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, дослідивши оскаржуване рішення №01.3-34/3094 від 15.12.2022 «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», а також підстави, якими відповідач обґрунтовує прийняте рішення, викладені у відзиві, зазначає, що відповідач посилається на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Більш того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували аргументи позивача та пояснення третьої особи.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 826/17201/17 суд дійшов до таких висновків: «Суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави».

Суд також не погоджується з твердженням Відповідача, що встановлена за результатами попередніх розглядів вказаної технічної документації розбіжність площі земельної ділянки не була обґрунтована та усунута, з огляду на наступне.

Відповідно до умов договору на виконання робіт з розроблення технічної документації щодо інвентаризації земельних ділянок від 15.12.2020 №01-078509-20, технічного завдання на виконання робіт з інвентаризації була виготовлена та розроблена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в межах м. Вишневе Бучанського району Київської області, що також відображено в пояснювальній записці та технічному завданню Технічної документації.

Позивачем, на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06.10.2020 №717 «Про надання дозволу Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії в межах м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області» (наразі Бучанського району Київської області, у зв`язку з децентралізацією).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій», інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Судом досліджено, що обміри даної земельної ділянки Позивачем були проведені сучасними приладами, опис яких відображено на 5-й сторінці технічної документації.

Позивач правильно зазначив, співставивши матеріали сучасної геодезичної зйомки з матеріалами знімання, наведеними в «Технічній документації по складанню державного акту на право постійного користування землею Київським магістральним електромережам під розміщення виробничої бази на території Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області» (Київ-2001) (рис.1-4 Заяви про розгляд технічної документації №664 від 24.11.2022), в яких зазначалося (арк.28 технічної документації, пояснювальна записка до технічної документації 2001 року), що земельна ділянка була огороджена бетонною огорожею, можна зробити висновок, що фактична площа території ремонтно-виробничої бази Київських МЕМ на момент складання державного акту була більшою, ніж вказана в державному акті, а саме: 2,8517 га, тобто на 0,3762 га більша. Межі земельної ділянки проходять чітко по літії бетонної огорожі, яка з період 2003 року не переміщалася, не руйнувалася. Наразі бетонна огорожа знаходиться на тому ж місці. В результаті проведених топографо-геодезичних робіт було встановлено площу ділянки за фактичним використанням на даний час 2,4755 га.

Досліджуючи надану суду Технічну документацію із землеустрою, суд встановив, що дійсно згідно з договорому купівлі-продажу №7958 від 19.08.2003 ТОВ «Рендом І» було придбано об`єкт незавершеного будівництва, розташований в межах Державного акту під ремонтно-виробничою базою Київських МЕМ. У договорі купівлі-продажу зазначається, що об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га. У матеріалах «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах договору оренди ТОВ «Рендом-І» для розміщення торгово-офісного комплексу з складськими та виробничими приміщеннями в м. Вишневе вул. Київська, №2, Києво-Святошинського району Київської області. (Київ 2005)», згідно плану встановлених меж земельної ділянки (рис.5) об`єкт незавершеного будівництва розташований на земельній ділянці, огородженій ж.б. забором, площею 0,4032 га.

Розглянувши План встановлених меж земельної ділянки (арк.5 Заяви про розгляд технічної документації №664 від 24.11.2022), Абриси земельної ділянки (арк.6, 7 Заяви про розгляд технічної документації №664 від 24.11.2022), суд погоджується з твердженням Позивача стосовно того, що в рішенні Вишневої міської ради, згідно якого формувалася земельна ділянка ТОВ «Рендом І», допущено помилку в розподілі земель, за рахунок яких вона формувалася, а відтак, на основі вивчених матеріалів документацій із землеустрою попередніх років та матеріалів топографо-геодезичних вишукувань була складена порівняльна схема земель, що перебувають у постійному користуванні НЕК «Укренерго», згідно правовстановлюючих документів із фактичним використанням.

Як вбачається з Порівняльної схеми земель (сторінка 12 заяви про погодження) розподіл мав бути наступним чином: 0,2500 га забудовані землі (за рахунок Київських МЕМ), 0,1262 га зелені насадження (за рахунок Київських МЕМ), 0,0272 га та 0,1901 га зелені насадження (за рахунок земель Вишневої міської ради). Загальна площа земель, що були передані ТОВ «Рендом І», за рахунок земель Київських МЕМ складає 0,3762 га.

Позивач узагальнив: на момент продажу об`єкта незавершеного будівництва, площа земельної ділянки Київських МЕМ фактично становила 2,8517 га, частина якої площею 0,3762 га була передана ТОВ «Рендом І» (у складі земельної ділянки площею 0,5935 га); фактична площа земель, що знаходяться у постійному користуванні НЕК «УКРЕНЕРГО» на даний час становить 2,4755 га.

Беручи до уваги те, що зазначена земельна ділянка згідно фактичного використання огороджена і межі її лишилися незмінними з 2005 року (за виключенням земель, переданих ТОВ «Рендом І»), суміжні земельні ділянки з усіх сторін зареєстровані в Державному земельному кадастрі, усі сторони щодо проходження меж претензій не мають, пропозицією, що відповідає технічному завданню на виконання робіт з інвентаризації, є відомості про зазначену земельну ділянку внести до Державного земельного кадастру згідно фактичного використання, а саме: площею 2,4755 га.

З підстав обґрунтування позову стосовно поданих п`ять разів заяв про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та надання відповідного погодження до Бучанської районної адміністрації Київської області, де кожного разу Позивач усував недоліки технічної документації, про що зазначав в заявах та пояснювальній записці Технічної документації, судом було досліджено: Заяву ФОП ОСОБА_1 від 04.06.2021 №360 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Лист №43/06-23 від 29.06.2021 Бучанської районної державної адміністрації Київської області про відмову в погодженні технічної документації; Заяву ФОП ОСОБА_1 від 15.09.2021 №461 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Лист №01.3-34/1475 від 13.10.2021 Бучанської районної державної адміністрації Київської області «Про розгляд технічної документації із землеустрою», відмова в погодженні; Заяву ФОП ОСОБА_1 від 04.11.2021 №490 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Лист №01.3-34/1971 від 01.12.2021 Бучанської районної державної адміністрації Київської області про відмову в погодженні технічної документації з додатком Листом 301.3-35/1513 від 20.10.2021 «Про здійснення перевірки»; Заяву ФОП ОСОБА_1 від 17.11.2021 №495 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Заяву ФОП ОСОБА_1 від 05.08.2022 №595 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Лист №01.3-34/1483 від 15.08.2022 Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель»; Заяву ФОП ОСОБА_1 від 29.09.2022 №611 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, та погодження; Лист №01.3-34/2290 від 20.10.2022 Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель»; Заява ФОП ОСОБА_1 від 24.11.2022 № 664 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель; Рішення №01.3-34/3094 від 15.12.2022 Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель».

Дослідивши надані Позивачем документи, судом встановлено, що дійсно позивач протягом 2021-2022 років п`ять разів звертався до відповідача з заявами про надання висновку про погодження документації із землеустрою що інвентаризації земель. В рішеннях Відповідача, в тому числі викладених у формі листів про відмову в погодженні вказаної документації відсутні обґрунтування з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в порядку ст. 186 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим суд вважає, що така поведінка відповідача вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача.

Дослідивши технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в межах м. Вишневе Бучанського району Київської області, суд звертає увагу, що експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Петрик Л.П. (арк. 191 технічної документації) було проведено аналіз даної технічної документації із землеустрою на відповідність її положенням вимог земельного законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, документації із землеустрою, результати якого викладені у висновку від 24.05.2021 № 9140/82-21, з якого вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні ПАТ «Національна енергетична Компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та теплової енергії за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (п. 8 висновку). Зауважень та пропозицій у експерта не виникало, про що зазначено в пункті 9 висновку та відповідно до пункту 10 висновку підсумковою оцінкою документації із землеустрою визначено про погодження зазначеної технічної документації.

Відповідно до п. 7 Висновку про погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 04.06.2021р. №01/23352 (арк. 192 технічної документації), складеного НЕК «Укренерго», за проведеним аналізом документації із землеустрою на відповідність технічному завданню, земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам вбачається, що подана на погодження документація із землеустрою відповідає технічному завданню на виконання робіт з інвентаризації земель НЕК «Укренерго», вимогам чинного законодавства України та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Зауваження та пропозиції до документації із землеустрою: відсутні (п. 8 Висновку). За підсумковою оцінкою документації із землеустрою погоджується (п. 9 Висновку).

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області щодо відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області, які викладені в Рішенні №01.3-34/3094 від 15.12.2022р. «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №01.3-34/3094 від 15.12.2022 «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» про відмову у в погодженні технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

Враховуючи встановлені обставини та невмотивованість рішення №01.3-34/3094 від 15.12.2022 «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області щодо відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування останнього.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області погодити технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Використаний у частині 1 статті 2 КАС України термін «інтерес» відповідає терміну «охоронюваний законом інтерес», яке було розтлумачено Конституційним Судом України у рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004. Отже, питання щодо погодження технічної документації в порядку передбаченому статтею 186 Земельного кодексу України, як один з етапів реалізації державної політику у сфері земельних відносин, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Одночасно з виникненням правомірних сподівань та очікувань у особи, яка є суб`єктом землеустрою щодо розроблення технічної документації (погодження у визначений чинним законодавством спосіб) та має законний інтерес, виникає право на захист цього інтересу.

Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача.

Резюмуючи вище викладене, суд вважає, що всі доводи, які покладені в основу оскаржуваного рішення, не є підставою, в розумінні ЗК України, для відмови позивачу в погодженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, а всі інші доводи Бучанської районної державної (військової) адміністрації, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, з огляду на що суд приходить до висновку про невідповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак останнє підлягає визнанню протиправним, а позов в цій частині задоволенню.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Приймаючи до уваги те, що в ході розгляду даної адміністративної відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності прийнятого ним рішення, за відсутності правових підстав стверджувати про невідповідність поданої позивачем на погодження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель вимогам чинного законодавства, у тому числі щодо наявності обставин, визначених частиною 8 статті 186 ЗК України для відмови у погодженні такої документації суд вважає, що належним та ефективним захистом порушеного права ФОП ОСОБА_1 є зобов`язання Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області погодити технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем за одну вимогу немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується квитанцією №.

Враховуючи наведене, при розподілі судових витрат в межах даної адміністративної справи в порядку статті 143 КАС України сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 2684,00 грн.

Що стосується розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05.12.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Судом встановлено, що на виконання вимог статті 139 КАС України, представником позивача було подано до суду Заяву про стягнення судових витрат від 21.08.2023р., з відповідними доказами направлення заяви учасникам справи.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85211544) та постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504028).

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

19.01.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) від 22.08.2023, з відповідними доказами направлення такого клопотання учасникам справи .

Судом встановлено, що 11.01.2023 року між адвокатом Гиря Анною Володимирівною та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги (т.1, а.с.240), за умовами якого адвокат повинен надавати усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, що пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його (її) прав та законних інтересів, в тому числі по супроводженню та представництву інтересів Клієнта, в тому числі надання правової допомоги у справі щодо оскарження рішення Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області №01.3-34/3094 від 15.12.2022р. про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електроенергії (код згідно КВЦПЗД- 14.02) в межах м. Вишневе Бучанського району Київської області; та інші необхідні дії, що не передбачені даним договором, для забезпечення прав та інтересів Клієнта.

За умовами вказаного вище Договору гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складених додатків до цього договору, а також актів виконаних робіт (наданих послуг). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір або погодинна оплата) встановлюється в залежності від виду послуг, що був наданий (пункт 4.2. Договору).

На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової роботи враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару (п.4.1 договору).

Між сторонами Договору про надання правової допомоги від 11.01.2023 був складений та підписаний Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.08.2023 року, відповідно до якого сторони визнають та підтверджують те, що Адвокатом Гиря А.В. були проведені (надані) послуги, а Позивачем у справі ФОП ОСОБА_1 вказані послуги (роботи) були прийняті на загальну суму 24750,00 грн. У вказаному Акті сторони підтверджують, що претензій одна до одної не мають, а отже, адвокат отримав гонорар (винагороду) в розмірі 24750,00 грн. за надані відповідні послуги, вказані в даному Акті від 21.08.2023. Відтак, ФОП ОСОБА_1 21.08.2023 було сплачено на користь адвоката Гирі А.В. гонорар (грошову винагороду) в розмірі 24750,00 грн., що підтверджується виданою Адвокатом Квитанцією №14 від 21.08.2023.

Представником Позивача адвокатом Гиря А.В. разом з клопотанням про стягнення судових витрат надано Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.08.2023 року, в якому вказана фіксована сума наданих позивачу послуг у розмірі 24750,00 грн., а також наведений детальний опис наданих послуг, а саме:

- Вивчення наданої клієнтом технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (192 стор). Вивчення листів про відмову в погодженні технічної документації. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини у справі щодо оскарження рішення Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області №01.3-34/3094 від 15.12.2022 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електроенергії (код згідно КВЦПЗД- 14.02) в межах м. Вишневе Бучанського району Київської області. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання /витребування додаткових матеріалів (доказів), витрачений час 2,5 год., сума 3750,00 грн.;

- Складання та подання адміністративного позову про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язати вчинити певні дії, 16.01.2023р. (10 сторінок), витрачений час 6 год., сума 9000,00 грн.;

- Формування додатків до позову для учасників справи, суду (копіювання технічної документації в кількості 3 примірники по 192 сторінки кожний, копіювання додатків до адміністративного позову), витрачений час 2,5 год., сума 3750,00 грн.;

- Участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції Київського окружного адміністративного суду по справі №320/11573/23 07.07.2023, вартість одного с/з 3000,00 грн.;

- Участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції Київського окружного адміністративного суду по справі №320/11573/23 04.08.2023, вартість одного с/з 3000,00 грн.;

- Складання та подання до суду, надсилання сторонам додаткових пояснень по справі №320/11573/23 (04.08.2023р.), 4 сторінки, витрачений час 1,5 год., сума 2250,00 грн.

27.09.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтовано тим, що представником позивача завищений розмір витрат адвоката на вивчення наданої клієнтом технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (192 стор) у розмірі 3750,00 грн. та витрачений час 2,5 години, адже відповідно до ст.57 ЗУ «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель включає вичерпний перелік документів, які мають міститися в технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Вважає, що чинним законодавством чітко встановлений перелік документів, які мають міститися в технічній документації, а розробляється вона відповідним ліцензійованим органом і додаткового вивчення не потребує. Також вказує, що представником позивача завищений розмір витрат адвоката на складання та подання адміністративного позову про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язати вчинити певні дії (10 сторінок) у розмірі 9000,00 грн. та витрачений час 9 годин, оскільки незрозумілими для відповідача є критерії оцінювання вартості однієї години роботи адвоката. Також не погоджується і вважає завищеним розмір витрат адвоката на формування додатків до позову для учасників справи, суду (копіювання технічної документації в кількості 3 примірники по 192 сторінки кожний, копіювання додатків до адміністративного позову у розмірі 3750,00 грн., що однаково оцінено із послугами по вивченню наданої клієнтом технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (192 стор), вивченням листів про відмову в погодженні технічної документації, опрацюванням законодавчої бази, що регулюють відносини у справі щодо оскарження рішення Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області №01.3-34/3094 від 15.12.2022 про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електроенергії (код згідно КВЦПЗД- 14.02) в межах м. Вишневе Бучанського району Київської області, формуванням правової позиції та консультуванням щодо необхідності отримання /витребування додаткових матеріалів, що на думку відповідача є неспівставним по своїй суті. Вважає занадто завищеним і розмір витрат адвоката на участь у одному судовому засіданні в режимі ВКЗ у розмірі 3000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

При цьому, досліджуючи порядок обчислення гонорару, суд зазначає, що за змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).

Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Отже, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону №5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Саме такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, в якій також зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Судом встановлено, що в Акті виконаних робіт (наданих послуг) від 23.08.2023 містяться одиниці виміру (послуги) та визначення витрат часу (час/год). Квитанцією №14, виданою адвокатом 21.08.2023, підтверджується факт сплати гонорару (грошову винагороду) в розмірі 24750,00 грн.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд зазначає, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 166 КАС України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін (ст.9 КАС України) має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої сьомої статті 134 КАС України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Суд бере до уваги норму ст. 134 КАС України та правовий висновок Верховного Суду з приводу того, для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація сторін, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17).

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно Договору про надання правової допомоги від 11.01.2023, Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 21.08.2023 року, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 24750,00 грн., є пропорційним та співмірним до предмету спору, складності справи, витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, об`єму наданих послуг та значенню справи.

Поряд з цим, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 01.12.2021 року по справі №641/7612/16-ц, відповідно до якого беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну процесуальну дію, наприклад, написання процесуального документу чи виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнтів, відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі в судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Оцінююче подане відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що його доводи зводяться до непогодження відповідача із вартістю робіт (послуг) адвоката. Проте такі доводи не доводять саму неспівмірність витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Дослідивши надані позивачем документи, а також приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24750,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визначити протиправним та скасувати рішення Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області №01.3-34/3094 від 15.12.2022 «Про розгляд технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» щодо відмови в погодженні технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

3. Зобов`язати Бучанську районну державну (військову) адміністрацію Київської області погодити технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, що перебувають у постійному користуванні ПРАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області (місцезнаходження: 08293, Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, б.22, ідентифікаційний код 44014159) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської районної державної (військової) адміністрації Київської області (місцезнаходження: 08293, Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, б.22, ідентифікаційний код 44014159) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, у розмірі 24750,00 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.06.2024.

Суддя Кушнова А.О.