Справа № 400/2194/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р. № 400/2194/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування наказу № 67 від 08.03.2023,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч або відповідач) від 08.03.2023 № 67 в частині визнання ОСОБА_1 таким, що не прибув до місця тимчасового розташування підрозділу та призупинення виплати грошового забезпечення з 08.03.2023.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказав, що причиною його відсутності у місці тимчасового розташування підрозділу було те, що позивач перебував у відпустці за станом здоров`я. Як зазначено у позові, позивач завжди повідомляв «… через месенджер … медика роти про усі медичні документи щодо лікування, операційного втручання, довідок ВЛК. Так і 24.02.2023 року, отримавши … довідку ВЛК, позивач в електронному вигляді направив її до медика роти через месенджер. Надсилати всі документи через месенджер це усний наказ командування військової частини, на разі майже в кожній частині вся переписка ведеться через електронні засоби зв`язку … вважаємо, що командування Військової частини НОМЕР_1 навмисно запровадило такий режим надсилання документів та спілкування з військовослужбовцями, так як потім жодний військовослужбовець після видалення з загального чату месенджера не зможе довести свою невинуватість, так як всі переписки видаляються. Так і позивач, не підозрюючи того, що невдовзі буле вимушений доводити свою невинуватість, не приділяв уваги збиранню доказів, тому не робив скріншоти переписки з медиком роти, де було би видно, що він дійсно направляв фотографії довідок ВЛК. Вважаючи, що військову частину через медика роти належним чином повідомлено, позивач продовжував лікування. Переписки з посадовими особами відповідача автоматично видалялись з телефону позивача …».

За твердженням ОСОБА_1 , командуванню В/ч були відомі причини відсутності військовослужбовця.

В/ч позов не визнала, у відзиві (арк. 40-42) вказала, що ОСОБА_1 не звертався з рапортами щодо надання відпустки. Також у відзиві вказано, що «… на стаціонарне лікування поза розташування військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військовому частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора). Проте позивач всупереч вказаному порядку самостійно звертався до медичних установ та не подавав до військової частини всі належні документи про проходження лікування …». Крім того, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, оскільки зі спірним наказом він був ознайомлений 11.11.2023.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. 61-62) та додаткові пояснення (арк. 89).

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

В судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав; відповідач правом участі у розгляді справи не скористався.

Як встановлено судом, наказом від 25.10.2022 командира В/ч (по стройовій частині) № 245 солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу В/ч на посаду стрільця помічника гранатометника десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти (арк. 54).

04.12.2022 ОСОБА_1 отримав травми за обставин «безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 … внаслідок ворожого танкового обстрілу …», що підтверджується довідкою В/ч від 12.05.2023 № 726 (арк. 16).

Як вказано у наказі від 04.12.2022 командира В/ч (по стройовій частині) № 286, ОСОБА_1 вважався таким, що вибув з лінії бойового зіткнення до мобільного госпіталю військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 для лікування (арк. 54, зв.).

Згідно з наказом від 11.12.2022 командира В/ч (по стройовій частині) № 294, ОСОБА_1 був увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира В/ч з 11.12.2022 (арк. 55).

У свідоцтві про хворобу № 475, виданому 28.04.2023 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 , вказано, що ОСОБА_2 «… перебував на обстеженні і лікуванні: ПХГ м.Краматорськ з 04.12.2022 по 05.12.2022; КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері і дитини ім. професора ОСОБА_3 з 05.12.2022 по 07.12.2022; КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 07.12.2022 по 09.01.2023, з 24.01.2023 по 26.01.2023; Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради з 09.01.2023 по 24.01.2023; військова частина НОМЕР_3 з 21.04.2023 по 28.04.2023 …» (арк. 16 зв. 18).

У довідці військово-лікарської комісії № 15/2, що була видана КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» 26.01.2023 (№ 321) вказано, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (арк. 15).

Доказів того, що відповідна відпустка була надана позивачу, матеріали справи не містять. У відзиві вказано: «… після завершення стаціонарного лікування та проходження ВЛК ОСОБА_1 не з`явився до військової частини, про потребу відпустки за станом здоров`я командира не повідомив …». Відповідач не повідомив суду, якою була його реакція на ці обставини, проте у відзиві факт наявності в нього вказаної довідки визнав.

Відповідно до викладеного у позові, ОСОБА_1 вважав себе таким, що перебував у відпустці тривалістю 30 календарних днів з 27.01.2023.

У справі наявна довідка військово-лікарської комісії, що була видана Військовою частиною НОМЕР_3 24.02.2023 (№ 450), в якій вказано, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (арк. 19, зв.).

Відповідно до викладеного у позові, ОСОБА_1 вважав себе таким, що перебував у відпустці до 26.03.2023.

08.03.2023 командир 3 дшр подав командиру В/ч рапорт, в якому вказано: «… 08.03.2023 року під час звірки з медичним пунктом військової частини НОМЕР_1 мною встановлено, що 24.02.2023 після проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_4 солдат ОСОБА_1 не прибув до місця розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). Зв`язку з військовослужбовцем немає, місце знаходження точне не відоме. Зброя, бронежилет, каска в наявності. На телефонні дзвінки відповідає за номером … Прошу Вас по даному факту призначити службове розслідування …» (арк. 46, зв.).

На підставі цього рапорту 08.03.2023 командир В/ч видав наказ (по стройовій частині) № 67 (далі Наказ, арк. 55, зв.), у пункті 6 якого вказано: « … солдата ОСОБА_1 … який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що не прибув до місця тимчасового розташування підрозділу АДРЕСА_3 після проходження військово-лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_4 . Призупинити виплату грошового забезпечення з 08 березня 2023 року …».

Правомірність пункту 6 Наказу є предметом розгляду у цій справі.

Також на підставі поданих відповідачем доказів суд встановив, що 08.03.2023 командир В/ч видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 285 «Про призначення службового розслідування» (арк. 47); 31.03.2023 командир В/ч затвердив акт службового розслідування (арк. 44-46); 15.04.2023 командир В/ч видав наказ (з основної діяльності) № 15 «Про результати службового розслідування», в якому зазначено, що позивач «… не з`явився вчасно на службу без поважних причин після стаціонарного лікування та був незаконно відсутній на військовій службі в період з 27.01.2023 по теперішній час, в його діяннях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України …» (арк. 58, зв.). Пунктом 2 цього наказу на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА», а пунктом 3 наказу позивача було позбавлено «… грошового забезпечення з дня самовільного залишення … премії в повному обсязі за січень, лютий, березень та квітень 2023 року … додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за січень, лютий, березень та квітень 2023 року …».

У листі В/ч від 11.01.2024 № 815/49 (арк. 11, зв. 12) адвоката позивача було повідомлено, що «… 10.11.2023 ОСОБА_1 прибув до В/ч та надав свідоцтво про хворобу № 475. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №98-РС від 10.11.2023 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «б» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у відставку за станом здоров`я …» (арк. 19).

Суд не досліджував інші докази (медичні документи, рапорти позивача тощо), що були оформлені після 08.03.2023, оскільки вони не впливають на оцінку правомірності Наказу.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд відхилив, оскільки докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Наказом 11.11.2023, В/ч не подала.

Позивач визнав ту обставину, що після 24.02.2023 (а саме про цю дату йдеться у рапорті, на підставі якого було видано Наказ), він не прибув до місця служби. Отже, зміст Наказу відповідає фактичним обставинам.

Відповідно до пункту 6.15 глави 6 розділу ІІ затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (у чинній у лютому 2023 року редакції), відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

Наявність довідки, в якій вказано про те, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я (довідка № 450 військово-лікарської комісії, що була видана Військовою частиною НОМЕР_3 24.02.2023, отримання якої від позивача відповідач не заперечив), не є достатньою для тверджень про те, що з 25.02.2023 ОСОБА_1 перебував у відпустці.

Позивач не надав доказів того, що він, з метою реалізації права на відпустку, звернувся з відповідним рапортом, та навіть не повідомив про існування такого рапорту та подання його відповідачу (у будь-який спосіб).

За такого, на думку суду, В/ч обґрунтовано зазначила у Наказі про невиплату позивачу грошового забезпечення з 08.03.2023. У пункті 15 розділу І затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» вказано, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин відповідач встановив 08.03.2023, тому з цього дня грошове забезпечення позивачу не нараховував та не виплачував.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання частково протиправним та про часткове скасування наказу від 08.03.2023 № 67 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Датою складення повного судового рішення є дата його ухвалення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна