Справа № 200/3249/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року Справа№200/3249/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), у якому просить:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 грудня 2023 року №86 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12 лютого 2024 року №86 щодо відмови позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 визнати неправомірними та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивачки від 21 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 12 червня 2012 року по 24 квітня 2017 року на посаді «пробовідбірника» в Філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (з 23 травня 2016 року перейменовано в Філію Збагачувальна фабрика «Торецька» Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс»), з 25 квітня 2017 року по 20 грудня 2023 року на посаді «пробовідбірника» в Філії Збагачувальна фабрика «Щербинівська» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля», а також до страхового стажу періодів роботи з 01.09.1992 року по 16.03.1999 року та з 01 квітня 2022 року по 17 лютого 2023 року.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після досягнення нею пенсійного віку вона звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою від 21.12.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФУ в м. Києві прийняло рішення від 25.12.2023 № 86, яким відмовило в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю страхового та пільгового стажу за Списком №2. До загального страхового стажу ГУ ПФУ в м. Києві не зараховано період роботи з 01.09.1992 року по 16.03.1999 року, оскільки відсутня дата наказу про прийняття на роботу.

05.02.2024 позивачка повторно звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.02.2024 № 86 позивачці повторно відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового та пільгового стажу за Списком №2. У рішенні зазначено, що страховий стаж становить 26 років 11 місяців 01 день, а пільговий стаж за Списком №2 04 роки 11 місяців 07 днів.

Позивачка зауважує, що до загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №2, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не зараховано період роботи з 01 квітня 2022 року по 17 лютого 2023 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків підприємством за цей період.

Позивачка наполягала, що має право на пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач ГУ ПФУ в м. Києві заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 21.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 26.12.2023 № 86 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, свідоцтва про народження дітей, пільгова довідка) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж складає 23 роки 08 місяців 19 днів. Пільговий стаж за Списком №2 04 роки 11 місяців 07 днів.

До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки з 01.09.1992 по 16.03.1999, оскільки відсутня дата наказу про прийняття.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний загальний страховий стаж (24 роки 06 місяців) та пільговий стаж роботи (5 років).

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ГУ ПФУ в Хмельницькій області у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі від 31 травня 2024 року доставлена до електронного кабінету відповідача 01 червня 2024 року о 01 год 34 хв.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Третя особа ГУ ПФУ в Донецькій області - надала до суду пояснення по справі, в якому зазначила, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою від 21.12.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 86 від 25.12.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивачки на дату звернення становить 23 роки 08 місяців 19 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 04 роки 11 місяців 07 днів.

До страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки з 01.09.1992 по 16.03.1999, оскільки не вказано дату наказу про прийом на роботу. До пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано період роботи з 25.04.2017 по 31.03.2022.

05.02.2024 позивачка повторно звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви позивачки ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 86 від 12.02.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивачки на дату звернення становить 26 років 11 місяців 01 день, пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 04 роки 11 місяців 07 днів.

До пільгового стажу позивачки не зараховано період роботи з 01.04.2022 по 17.02.2023, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області 31.01.2001.

21.12.2023 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2.

Пенсійним фондом України, за принципом екстериторіальності, було визначено структурний підрозділ - ГУ ПФУ в м. Києві для опрацювання заяви позивачки.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25.12.2023 № 86 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному вище рішення зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, свідоцтва про народження дітей, пільгова довідка) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж складає 23 роки 08 місяців 19 днів. Пільговий стаж за Списком №2 04 роки 11 місяців 07 днів. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки з 01.09.1992 по 16.03.1999, оскільки відсутня дата наказу про прийняття.

05.02.2024 позивачка повторно звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2.

Пенсійним фондом України, за принципом екстериторіальності, було визначено структурний підрозділ - ГУ ПФУ в Хмельницькій області для опрацювання заяви позивачки.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.02.2024 № 86 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 5 років.

У вказаному вище рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 26 років 11 місяців 1 день. Пільговий стаж становить 4 роки 11 місяців 7 днів. До пільгового стажу не зараховано період з 01.04.2022 по 17.02.2023, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 позивачка у спірні періоди працювала:

- з 01.09.1992 по 16.03.1999 прибиральницею службових приміщень в ЗОШ № 17;

- з 12.06.2012 по 24.04.2017 пробовідбірником у відділі технічного контролю в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс»;

- 24.06.2016 - філія Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» перейменовано в філію Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс» (протокол 3/24 від 23.05.2016);

- з 25.04.2017 в порядку переведення прийнято пробовідбірником до відділу технічного контролю в філію «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Донінтервугілля».

Згідно з наказом від 02.09.2014 № 487 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці за Списком № 2» у філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік робочих місць, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема, за професією пробовідбірник, розділу ІІ.

В інформаційній базі системи персоніфікованого обліку станом на 04.06.2024 є інформація про спеціальний стаж позивачки за період її роботи у філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» за кодом підстави «ЗП3013Б1» за період з 2012 по 2017 роки.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку спеціального стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства код підстави «ЗП3013Б1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Як убачається з форми РС-право відповідачами до пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано періоди роботи позивачки:

- з 25.04.2017 31.03.2022 на посаді пробовідбірника відділу технічного контролю в філії «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Донінтервугілля».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі - Постанова 1173) та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до розділу ІІ Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин посада позивачки у період з 12.06.2012 по 24.04.2017 пробовідбірник віднесена до пільгової роботи за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, у філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік робочих місць, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема за професією пробовідбірник, що підтверджується наказом від 02.09.2014 № 487 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці за Списком № 2».

Також, в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку станом на 04.06.2024 є інформація про спеціальний стаж позивачки за період її роботи у філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» за кодом підстави «ЗП3013Б1» за період з 2012 по 2017 роки.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку спеціального стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства код підстави «ЗП3013Б1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, період роботи позивачки на посаді пробовідбірника з 12.06.2012 по 24.04.2017 є пільговим стажем.

Проте, суд зазначає, що з наданих до суду документів не убачається можливим визначити причини незарахування цього періоду до пільгового стажу позивачки.

Відповідачами взагалі не було надано оцінки в оскаржуваному рішенні відомостям про трудову діяльність позивачки у період з 12.06.2012 по 24.04.2017, що позбавляє можливість суду здійснити контроль дискреційних повноважень відповідачів та прийняти рішення зобов`язального характеру про зарахування цього пільгового стажу. Протилежний підхід призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивачки періоду роботи з 25.04.2017 по 20.12.2023, суд зазначає наступне.

Як убачається з форми РС-право відповідачами до пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано періоди роботи позивачки:

- з 25.04.2017 31.03.2022 на посаді пробовідбірника відділу технічного контролю в філії «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Донінтервугілля».

Таким чином, суд не вбачає спірних правовідносин щодо вказаного періоду, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо спірного періоду з 01.04.2022 по 17.02.2023, судом встановлено, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило у зарахуванні періоду роботи позивачки з 01.04.2022 по 17.02.2023 до пільгового стажу роботи, оскільки згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутня сплата страхових внесків.

Аналізуючи в цій частині спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Як вказувалось вище, відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Той факт, що за спірний період роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачки вказаного періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків в частині періоду роботи позивача за вказаний період, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу при визначенні права позивачки на пенсію цього періоду роботи.

Таким чином, при вирішенні питання про призначення пенсії відповідачами безпідставно не зараховано до пільгового та страхового стажу за Списком № 2 період роботи позивачки з 01.04.2022 по 17.02.2023, тому суд доходить висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.02.2024 № 86, у зв`язку з чим спірне рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині періоду з 18.02.2023 по 20.12.2023, суд зазначає про те, що спірні рішення відповідачів не містять причин незарахування до пільгового стажу позивачки періоду, починаючи з 18.02.2023 по 20.12.2023.

Також матеріали справи не містять доказів, що спірний період розглядався відповідачами і по цьому періоду приймались рішення щодо їх незарахування.

У зв?язку з чим суд не вбачає спірних правовідносин щодо вказаного періоду, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про незарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 01.09.1992 по 16.03.1999, суд зазначає таке.

Підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду слугувало те, що у трудовій книжці відсутня дата наказу про прийняття на роботу.

Матеріалами справи встановлено, що трудова книжка дійсно не містить дати наказу про прийняття на роботу у вказаний період.

Разом з цим, відповідно до довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеней № 17 Торецької міської ради Донецької області від 11.04.2017 № 17 підтверджується зайнятість позивачки у період з 14.09.1992 по 16.03.1999, із зазначенням дати та номеру наказу про прийняття на роботу, а саме: наказ від 12.09.1992 № 179.

Крім того, у формі РС-право період роботи позивачки прибиральницею в загальноосвітній школі І-ІІІ ступеней № 17 Торецької міської ради Донецької області зазначено саме з 14.09.1992 по 16.03.1999, а не з 01.09.1992.

Суд зазначає, що згідно пунктів 2.2-2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58, в редакції чинній на час роботи позивачки) заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Записи про причини звільнення повинні здійснюватися в трудовій книжці в точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.25 Інструкція № 58).

Крім того, згідно з пункту 2.26 Інструкція № 58 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Суд також зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, а саме незаповнення дати наказу про прийняття на роботу, не може бути підставою для позбавлення конституційного права на призначення пенсії, при тому, що всі записи спірного періоду роботи позивачки, належним чином оформлені в трудовій книжці.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.

З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що період трудової діяльності позивачки підтверджується саме з 14.09.1992 по 16.03.1999 та підлягає зарахуванню до її страхового стажу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

При цьому, суд звертає увагу позивачки, що період її роботи з 14.09.1992 по 16.03.1999 зарахований ГУ ПФУ в Хмельницькій області, що підтверджується розрахунком стажу (форма РС-право).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного способу відновлення порушеного права позивачки, суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 25 грудня 2023 року №86 та рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12 лютого 2024 року №86 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи з 14.09.1992 по 16.03.1999 та до страхового і пільгового стажу роботи період з 01.04.2022 по 17.02.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву від 21.12.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містить декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі №620/1116/20.

Таким чином поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 грудня 2023 року №86 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12 лютого 2024 року №86 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.09.1992 по 16.03.1999 та до страхового і пільгового стажу роботи період з 01.04.2022 по 17.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 28 червня 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова