Справа № 480/9867/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 р. Справа № 480/9867/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/9867/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2020 роки;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 календарних років з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 25 невикористаних календарних днів основної відпустки за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2019 роки.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018 - 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 календарних років з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 25 невикористаних календарних днів основної відпустки за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Законів України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України (по особовому складу) № 13-ос від 09.01.2020 позивача, звільненого в запас ЗСУ, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст. 26 ч.5 п.2 п.п. «б» (за станом здоров`я), виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до вказаного наказу позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 календарних років та грошову компенсацію за 25 невикористаних календарних днів основної відпустки за 2019 рік.

Також у період проходження служби позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2018 - 2019 роки у розмірі місячного грошового забезпечення.

Проте вказані виплати позивачу, як він зазначає були проведенні у не повному розмірі, а саме при визначенні розміру грошового забезпечення з якого розраховувались спірні виплати у його складі не враховувалась індексація грошового забезпечення позивача.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2019 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки вказані виплати розраховувались на основі грошового забезпечення позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В абз.1 п.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( надалі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В даній справі сторони не заперечують, що нарахування і виплата грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2019 рік, обчислено без урахування індексації грошового забезпечення.

Верховний суд у постанові від 09.11.2023 по справі № 140/6868/21 зробив висновок, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення і має бути врахована під час обрахунку і виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2019 рік.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії було задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 09.01.2020 включно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 09.01.2020 - березень 2018 року, з урахуванням абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум; у задоволенні інших вимог було відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №480/4914/20, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 було задоволено частково, а саме: рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року було скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовити. В іншій частині задоволення позову рішення Сумського окружного адміністративного суду 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 було залишено без змін.

24 вересня 2021 року на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року у сумі 34443,15 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4393 гривні 66 копійок за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно в сумі 97936 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 10 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

30 серпня 2023 року на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №480/11875/21 відповідачем виплачено користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4393 гривні 66 копійок за період з по 09.01.2020 у загальній сумі 96467,06 грн., що підтверджується банківською випискою.

Факт виплати позивачу вище вказаної індексації відповідачем не заперечується.

Так, відповідно до п.1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-ХІІ) передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-ІІІ визначено право громадян на соціальні гарантії. Відповідно до вказаної статті, Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі для військовослужбовців.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 (№ 2017-ІІІ), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (№ 1282-ХІІ), та Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17.07.2003.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Так, Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі №825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2019 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки вказані виплати розраховувались на основі грошового забезпечення позивача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.12 2021 у справі №820/3423/18.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обрахунку компенсації за невикористані дні відпустки, грошової допомоги на оздоровлення та ін. не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі №480/9867/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич