Справа № 990/136/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2024 року

м. Київ

справа №990/136/24

адміністративне провадження №П/990/136/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Губської О.А., Єресько Л.О., Білак М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

позивача ОСОБА_1

представників відповідача - Заєць Ж.Ю., Шагірманова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі № 990/136/24 за позовом ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Дорадчої групи експертів (далі також - Дорадча група, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Дорадчої групи експертів від 23 березня 2024 року (протокол № 5, пункт 1.21), що «кандидат ОСОБА_1 для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах не відповідає критерію високих моральних якостей».

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Соколов В.М., судді: Білак М.В., Губська О.А., Єресько Л.О., Мацедонська В.Е.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання уточненої позовної заяви із зазначенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обґрунтуванням належним чином порушення його прав спричинених протиправним рішенням та наданням документа про сплату судового збору в розмірі, визначеному законом або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі № 990/136/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

20 травня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі.

В обґрунтування цього клопотання відповідач посилається на те, що частиною тридцять другою статті 10-2 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (по тексту - Закон № 2136-VIII) установлено вичерпний перелік підстав, з яких можуть бути оскаржені рішення Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду, а саме: 1) склад Дорадчої групи, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Дорадчої групи, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків. Отже, законом встановлені виключні підстави та умови, за яких особі надається право на оскарження рішень Дорадчої групи. В інших випадках судовий захист особі не надається, що цілком кореспондує дискреційним повноваженням Дорадчої групи при здійсненні конкурсного відбору кандидатів на посади суддів Конституційного Суду України. Водночас, підставами оскарження рішення Дорадчої групи від 23 березня 2024 року № 1.21 ОСОБА_1 визначає помилковість та незаконність, на його думку, висновків та мотивів, на основі яких ухвалено це рішення. Це означає, що ОСОБА_1 оскаржено рішення Дорадчої групи не з підстав, визначених Законом № 2136-VIII, а у зв`язку з незгодою з мотивами Дорадчої групи, що виключає можливість розгляду такого спору в судовому порядку. Таким чином, оскільки рішення Дорадчої групи не може бути оскаржено та скасовано з інших підстав, аніж ті, які визначені частиною тридцять другою статті 10-2 Закону № 2136-VIII, зокрема, з підстав незгоди з викладеними у такому рішенні мотивами, то подання такого позову не може призвести до його скасування.

За таких обставин, Дорадча група вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, як і не підлягають судовому розгляду взагалі, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

7 червня 2024 року до Суду надійшли заперечення позивача на клопотання Дорадчої групи про закриття провадження у справі. За позицією ОСОБА_1 означене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки для того, щоб суд установив чи відповідає оспорюване рішення Дорадчої групи критерію вмотивованості, він повинен ознайомитися з доказами, наданими позивачем до Дорадчої групи під час конкурсу та впевнитися, що відповідач надав оцінку кожному із цих доказів.

10 червня 2024 року Дорадча група подала до Суду додаткові пояснення щодо закриття провадження у справі.

У світлі аргументів позивача, наведених у запереченнях на клопотання, відповідач звертає увагу, що надання судом такої детальної оцінки рішенню Дорадчої групи, прийнятому в межах її дискреційних повноважень не вимагається для вирішення питання щодо наявності підстав для розгляду справи по суті та є втручанням у виключну компетенцію Дорадчої групи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 9901/57/19, де предметом судового контролю було рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами кваліфікаційного оцінювання). Наголошує, що висновки Дорадчої групи щодо кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України за результатами їх оцінювання аналогічно, як і в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів, ґрунтуються на внутрішньому переконанні членів Дорадчої групи як колегіального органу та є його виключною компетенцією, що за загальним правилом свідчить про необхідність суду утриматися від перевірки такого рішення. Таким чином, оскаржуване рішення Дорадчої групи відповідно до визначених позивачем підстав позову перевірці судом не підлягає, з огляду на те, що: містить достатньо інформації щодо критеріїв, які вплинули на оцінювання ОСОБА_1 на відповідність критеріям високих моральних якостей; містить посилання на визначені законом підстави та мотиви його ухвалення, якими керувалася Дорадча група; ухвалене з використанням виключних дискреційних повноважень Дорадчої групи як допоміжного органу, який утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду.

Судове засідання 10 червня 2024 року відкладено за клопотанням позивача на 27 червня 2024 року.

Ухвалою від 24 червня 2024 року Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про проведення трансляції судового засідання у справі № 990/136/24 та надав дозвіл на трансляцію в мережі Інтернет на YouTube каналі «Судова влада України» перебігу судового засідання у справі № 990/136/24, призначеного на 11 годину 30 хвилин 27 червня 2024 року.

У судовому засіданні представник Дорадчої групи підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити.

Позивач просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав, викладених у поданих запереченнях.

Суд установлено, що рішенням Ради суддів України від 18 вересня 2023 року № 39 оголошено конкурсний відбір кандидатур на дві вакантні посади судді Конституційного Суду України та початок прийняття заяв (з доданими документами) осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, з 19 вересня по 18 жовтня 2023 року включно.

28 листопада 2023 року Дорадча група отримала від Ради суддів України документи від заступника голови Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1 (лист від 28 листопада 2023 року № ДГЕ-2/23-вх).

Дорадча група провела розгляд, перевірку та аналіз документів кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 , його письмових пояснень, інформації, отриманої від органів державної влади, від громадських організацій, а також даних, отриманих від Національного агентства з питань запобігання корупції і Національного антикорупційного бюро України.

4 березня 2024 року Дорадча група експертів провела співбесіду з ОСОБА_1 , метою якої, зокрема було спростування сумнівів щодо відповідності кандидата критерію високих моральних якостей.

23 березня 2024 року Дорадча група експертів провела засідання (протокол № 5), на якому, здійснивши оцінку відповідності кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей, ухвалила рішення № 1.21. про те, що кандидат на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах не відповідає критерію високих моральних якостей. Рішення прийнято одноголосно.

Проаналізувавши доводи клопотання відповідача, перевіривши матеріали справи та заслухавши думку сторін, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

За частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно із частиною третьою статті 124 Основного Закону юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача, а тому особа повинна довести (а суд - установити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

До справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але й їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір, тобто щодо особи, яка звернулася до суду. Прийняте суб`єктом владних повноважень при виконанні управлінських функцій рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, законних інтересів, свобод, обов`язків) цієї особи.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначав про те, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Нагадаємо, що предметом спору в цій справі є рішення Дорадчої групи від 23 березня 2024 року № 1.21 «Про невідповідність кандидата ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей», яке є актом індивідуальної дії відносно позивача.

Це рішення Дорадча група прийняла у зв`язку з встановленням під час перевірки та аналізу інформації про кандидата його невідповідність критерію високих моральних якостей, внаслідок чого позивач припинив участь у конкурсному доборі на посаду судді Конституційного Суду України.

Вирішуючи питання правової природи цього рішення, принагідно зауважити наступне.

За змістом частини першої статті 10-2 Закону № 2136-VIII Дорадча група експертів (далі - Дорадча група) утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду.

Згідно з частиною двадцять п`ятою цієї статті до повноважень Дорадчої групи належить, зокрема оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду та ухвалення вмотивованого рішення про оцінку відповідності моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду стосовно кожного кандидата, складання списку оцінених кандидатів та подання їх суб`єктам призначення.

За правилом, закріпленим у частині тридцять другій статті 10-2 Закону № 2136-VIII рішення Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду (про оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права) може бути оскаржене в судовому порядку та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Дорадчої групи, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Дорадчої групи, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 10-8 Закону № 2136-VIII Дорадча група за результатами оцінки високих моральних якостей кандидатів на посаду судді Конституційного Суду ухвалює вмотивоване рішення щодо оцінки відповідності кожного кандидата.

За критерієм високих моральних якостей кандидати отримують оцінку «відповідає» або «не відповідає».

У разі отримання від Дорадчої групи оцінки «не відповідає» за критерієм високих моральних якостей кандидат вважається таким, що не пройшов відповідний етап конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду з дня оприлюднення Дорадчою групою відповідного рішення. У рішенні стосовно такого кандидата Дорадча група зазначає, що для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду на конкурсних засадах кандидат не відповідає критерію високих моральних якостей.

При цьому частина дев`ята статті 10-8 Закону № 2136-VIII визначає, що усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду Судді, а також оцінюванням кандидатів на посаду судді Конституційного Суду Дорадчою групою, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства.

Приписи цієї норми узгоджуються з частиною четвертою статті 22 КАС України, яка встановлює, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.

Отже, системний аналіз статей Закону № 2136-VIII та КАС України дає підстави для висновку, що кандидат на посаду судді Конституційного Суду України має право оскаржити в порядку адміністративного судочинства рішення Дорадчої групи у процесі оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей шляхом подання адміністративного позову до Верховного Суду.

Суд, у свою чергу, з метою з`ясування наявності чи відсутності підстав для скасування рішення Дорадчої групи у процесі оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей повинен перевірити таке рішення на предмет його відповідності критеріям, визначеним у частині тридцять другій статті 10-2 Закону № 2136-VIII.

Безперечно, Дорадча група є допоміжним органом, який сприяє суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України у встановленні відповідності кандидата на посаду судді критеріям високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права. Законодавство України гарантує право взяти участь у відповідному конкурсному відборі, водночас непроходження кандидатом цього добору етапу оцінювання на відповідність критерію високих моральних якостей припиняє подальшу участь особи у конкурсі і ця особа не допускається до етапу оцінювання визнаного рівня компетентності у сфері права.

Аналіз компетенції, прав та повноважень Дорадчої групи, визначених у Законі №2136-VIII, дає підстави для висновку, що цей орган наділений державою владно-управлінськими функціями у правовідносинах, що виникають у процесі формування суддівського корпусу Конституційного Суду України. Відповідне рішення Дорадчою групою ухвалюється у процедурі конкурсного відбору кандидата для призначення на посаду судді.

На переконання колегії суддів, у розглядуваному випадку інструмент оскарження до адміністративного суду рішення Дорадчої групи є по суті єдиним способом для позивача спростувати наведений у вказаному рішенні висновок про його невідповідність, як кандидата, критерію високих моральних якостей.

Окрім того, перевірка рішення, яке оскаржується, на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд також ураховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 липня 2022 року у справі «Gloveli v. Georgia» (заява № 18952/18), яка стосувалася скарги заявниці за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на порушення її права на доступ до суду у зв`язку з відсутністю можливості отримати судовий перегляд рішення про відмову в призначенні її на посаду судді, ЄСПЛ дійшов висновку, що, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, виключення заявниці, кандидатки на посаду судді, яка відповідала встановленим законом критеріям допуску, за відсутності будь-якого судового перегляду цього рішення й з огляду на важливість захисту суддівської незалежності, не може вважатися таким, що відповідає інтересам правової держави. Будь-яке рішення щодо відбору чи кар`єри суддів або щонайменше процедура, згідно з якою таке рішення приймається, мають підлягати судовому перегляду.

Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що цей спір підлягає судовому розгляду і підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, визначену статтею 19 КАС України.

Якщо позивач вважає, що рішення Дорадчої групи, у якому встановлена невідповідність кандидата критерію високих моральних якостей, порушує певні його права у сфері публічно-правових відносин, учасником яких ця особа є (або була), їй має бути забезпечено право на судовий захист та можливість довести перед судом обґрунтованість позовних вимог.

Безперечно, що судовий контроль за таким рішенням не може бути безмежним з огляду на закріплені у законодавстві вимоги, однак право на доступ до суду з позовом, предметом спору у якому є рішення, яке мало наслідком припинення участі позивача в конкурсному доборі, не може бути обмежено.

Ураховуючи відсутність органу, до повноважень якого належали б функції з повного перегляду обґрунтованості мотивів і висновків Дорадчої групи, Верховний Суд у даному випадку є судом повної юрисдикції у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо перевірки обставин, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення, за результатами розгляду справи по суті.

За таких міркувань Верховний Суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України підстав для задоволення клопотання Дорадчої групи про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Дорадчої групи експертів про закриття провадження у справі № 990/136/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не оскаржується.

Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 1 липня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

В.Е. Мацедонська

О.А. Губська

Л.О. Єресько

М.В. Білак ,

Судді Верховного Суду