Справа № 240/21633/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/21633/23

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання дій протиправними, скасування наказу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в м.Києві (правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області) від 25.11.2015, яким визнано недійсним та таким, що підлягає знищенню, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказано, що бланк паспорта громадянина України НОМЕР_2 було використано для оформлення відповідного паспорту на ім`я ОСОБА_1 та видано ще 15.10.2010 Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим, тобто фактично задовго до окупації Російською Федерацією території АР Крим, яка розпочалася лише в лютому 2014року. У подальшому позивач неодноразово використовував цей паспорт для посвідчення своєї особи на території України, у тому числі під час реєстрації та зняття з реєстрації за місцем проживання, оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Крім цього, бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 було використано для оформлення відповідного паспорта на його ім`я 12.11.2010 та видано підрозділом 0103 (АР Крим), так само задовго до окупації Російською Федерацією території АР Крим, яка розпочалася лише в лютому 2014 року. Вважає наказ ДМС України №218 від 30.08.2016, в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту громадянина України НОМЕР_2 , а також наказ ДМС України №81 від 11.06.2015, в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , незаконними й необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню в окремій частині.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача Державної міграційної служби України, надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник заперечував щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що передумовою для оформлення та видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства у визначеному законодавством порядку та звернення до уповноваженого органу за оформленням документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство.

Відповідачем Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що 13.05.2023 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою-анкетою до Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон. 18.05.2015 позивач був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон Серії НОМЕР_4 строком дії до 18.05.2025. Згідно з Наказом ДМС від 30.08.2016 № 218 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 15.10.2010 Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУМВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням законодавства України та підлягає вилученню. Оскільки паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 (орган видачі - 8037) був оформлений і виданий на підставі визнаного недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , як наслідок паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 визнано таким, що оформлений з порушенням законодавства та таким, що підлягає вилученню у встановленому законом порядку.

Ухвалою від 21.02.2024 справу було призначено до розгляду у порядку загального провадження.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник ДМС України у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області до суду не прибув, щодо причин неявки суд не повідомляв.

Усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання 20.03.2024 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим 15.10.2010р., паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим 12.11.2010 органом 0103 (АР Крим) та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданим 18.05.2015 органом 8037 (м.Київ).

Наказом ДМС України №218 від 30.08.2016, було визнано недійсним (анульовано) бланку паспорту громадянина України НОМЕР_2 .

Наказом ДМС України №81 від 11.06.2015, було визнано недійсним (анульовано) бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , незаконними й необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню в окремій частині.

Зі змісту вказаних наказів вбачається, що підставою визнання недійсним (анулювання) відповідних документів є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 23.05.2023 №91-23891/18/23-вих повідомив представника позивача, що станом на 23.05.2023 у базі даних «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи» перебуває інформація про бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Державна міграційна служба України листом від 27.06.2023 на адвокатський запит представника позивача, адвоката Ковальчука Ігоря, повідомила, що визнання недійсним (анулювання) бланків паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 зумовлене тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон №2235-ІІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

15.06.2006 Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» № 600 (далі - Порядок № 600, який був чинний на момент видачі позивачу паспорта громадянина України).

Так, згідно з пунктом 6 Порядку № 600 паспорти оформлюються працівниками територіальних підрозділів, на яких згідно з їх службовими обов`язками покладено заповнення паспортів. Заповнення здійснюється відповідно до поданих документів за допомогою комп`ютерного обладнання або, у виключних випадках, від руки, розбірливим почерком, без скорочень та виправлень. У разі допущення помилок або виправлень паспорти підлягають знищенню в порядку, установленому розділом 9 Порядку.

Пунктом 18 Порядку №600 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до чинного законодавства України, отримають паспорти на підставі довідки встановленого зразка, виданої територіальним органом служби у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за № 1089/21401 (далі - Порядок №320, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин)

Пунктом 10.4 Порядку № 320 визначено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У графі «Службові відмітки» заяви про видачу паспорта, який підлягає знищенню, зазначаються дата та підстави його знищення, після чого заява вилучається з діючої картотеки і поміщається до архівної картотеки.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.

У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 наклеюється вирізка з бланка паспорта громадянина України, де зазначено серію і номер паспорта.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 39 Порядку № 302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Згідно з пунктом 45 Порядку № 302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлено розбіжності у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) зіпсуття паспорта під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Недійсні паспорти підлягають списанню та знищенню.

Пунктом 46 Порядку №302 встановлено, що у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Відповідно до пункту 47 Порядку №302 недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого списуються та знищуються.

Згідно з пунктами 48-49 Порядку №302 списання та знищення недійсних паспортів здійснюється комісією в складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, яка складає акт про списання та знищення недійсних паспортів у трьох примірниках.

Недійсні паспорти знищуються щомісяця згідно з актом про списання та знищення недійсних паспортів.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі-Порядок № 152, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 55 Порядку № 152 паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища, імені та по батькові; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Згідно з пунктом 56 Порядку № 152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС.

Пунктами 57-59 Порядку №152 визначено, що паспорти для виїзду за кордон списує та знищує територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України, які прийняли рішення про списання та знищення таких паспортів.

Списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон здійснюється комісією у складі не менше трьох посадових осіб територіального органу або підрозділу ДМС, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи України. Комісія складає акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон у трьох примірниках.

Акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон складається щомісяця.

Отже, Порядком № 302 та Порядком №152 визначений вичерпний перелік підстав для визнання недійсними паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Як зазначено спірними наказами від 11.06.2015 №81 та №218 від 30.08.2016 визнані недійсними (анульовано) бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Зі змісту вказаних наказів вбачається, що підставами для визнання недійсними (анулювання) відповідних документів позивача є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Суд наголошує на тому, що тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим не є у розумінні наведених вимог чинного законодавства підставами для визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, суд звертає увагу на те, що паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 . були видані позивачу 12.11.2010 та 15.10.2010 відповідно, тобто до анексії Російською Федерацією території АР Крим, яка мала місце в лютому 2014 року, а тому посилання відповідача на виявлення фактів незаконного документування певної категорії осіб паспортами громадянина України у зв`язку з набуттям ними громадянства України у спрощеному порядку за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону № 2235-ІІІ на підставі довідок про реєстрацію особи громадянином України, виданих від імені Головного управління ДМС в Автономній Республіці Крим, є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спірні накази містять посилання на пункт 5.1 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, обліку, передачі та знищення бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС України, затвердженої наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 (далі - Інструкція № 153), відповідно до якого недійсними бланками вважаються зіпсовані (при виготовлені документа), анульовані (дія не відбулася), дефектні (відсутність або пошкодження захисної сітки, друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів на бланках, наявність дубльованих номерів тощо), відсутні (що виявлено при відкритті пачки) та викрадені.

Водночас вказана Інструкція №153 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а відтак, не є нормативно-правовим актом, а є виключно внутрішнім документом ДМС України.

Так, за приписами пункту 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України (п. 2 Указу Президента України №493/92).

Відповідно до пункту 5.6 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 №34/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за №381/10661, суб`єкти нормотворення направляють нормативно-правові акти для виконання лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, не тягнуть за собою правових наслідків і не можуть бути підставою для регулювання відповідних правовідносин, застосування санкцій до фізичних та юридичних осіб за невиконання приписів, що в них містяться.

Таким чином, Інструкція №153 не є належною нормативною підставою для визнання недійсним бланків паспортів позивача.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 11.02.2020 №826/4210/18, від 26.07.2019 у справі № 826/27149/15, від 01.08.2018 у справі №818/590/17, від 27.06.2019 у справі №826/8658/18 та у постанові від 26.07.2019 у справі №826/27149/15.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ДМС України під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання недійсними паспорта громадянина України серії серії НОМЕР_2 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття відповідачем спірних наказів в частині визнання недійсними відповідних документів.

Ураховуючи вказане, суд уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №81 від 11.06.2015 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та наказу Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_2 .

Що стосується позовної вимоги визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в м.Києві (правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області) від 25.11.2015, яким визнано недійсним та таким, що підлягає знищенню, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначає наступне.

Фактично, рішення ГУ ДМС України в м.Києві (правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області) від 25.11.2015 є висновком службового рослідування щодо законності документування паспортам громадячнина для виїзду закордон ОСОБА_2 .

Так, висновок, акт службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення. Висновок службового розслідування не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого він винесений. Таким чином, оскаржуваний висновок не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 КАС України, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02.10.2019 у справі № 821/2137/15-а, від 31.05.2022 у справі № 280/5247/20.

З огляду на наведене відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДМС України пропорційно до задволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, 9, Київ,01001, ), Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області (вул. Березняківська, 4А, Київ, 02152, ) про визнання дій протиправними, скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева