Справа № 520/29289/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 р. Справа № 520/29289/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/29289/23

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор"

про надання дозволу на погашення суми податкого боргу за рахунок майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило суд:

-надати дозвіл па погашення суми податкового боргу у розмірі 348731,71 гривень перед бюджетом України за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський Елеватор», що перебуває у податковій заставі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 позов задоволено.

Надано дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 348731,71 гривень (основний платіж) перед бюджетом України за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор", що перебуває у податковій заставі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" (далі відповідач) не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначало, що всупереч вказаним вимогам Податкового кодексу України, в даній справі не додано доказів, які б підтверджували виконання позивачем заходів щодо визнання податковим боргом та стягнення з позивача грошових коштів на усі складові суми податкових зобов`язань платника податків.

Апелянт зазначав про не врахування судом першої інстанції правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2023 у справі №440/11471/21, де визначені обов`язкові умови, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом, яких не було дотримано.

Вказував, що в період дії правового режиму воєнного стану перебіг визначених Кодексом строків, зокрема сплати податків та зборів, подання звітності зупинено.

Зауважував, що суд не звернув увагу, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог стосовно надання дозволу на погашення суми вищеозначеного податкового боргу у розмірі 348 731,71 грн.

Зазначав, що стосовно стягнення в тому числі вказаної суми податкового боргу за податковою вимогою форми Ю від 05.10.2021 № 0-2027 Харківським окружним адміністративним судом вже виносилося рішення від 26 вересня 2022 року по справі № 520/26885/21, яким було вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський елеватор» у дохід держави податковий борг у сумі 439 770,78 грн (чотириста тридцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят гривень 78 копійок) з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор". Вказане судове рішення Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" виконується, на підтвердження чого до суду першої інстанції були надані платіжні доручення.

Інших податкових вимог до позовної заяви не додано, тобто на суми податкових зобов`язань в розмірі 348 731,71 грн відсутні податкові вимоги, надіслані платнику податків.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" зареєстровано в якості суб`єкта господарювання - юридичної особи, перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців га громадських формувань з ідентифікаційним кодом 43753907, податкова адреса: вул. Гвардійська, буд. 50, м. Лозова, Харківська область. 64605.

07.10.2021 згідно з п.п. 59.1 ст. 59 ПКУ платнику вручено податкову вимогу від 05.10.2021 № 0-2027.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 було задоволено позов Головного управління ДПС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" про стягнення суми податкового боргу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" у дохід держави податковий борг у сумі 439770, 78 грн з розрахункових рахунків у банках, обслуховуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор".

20.03.2023 відносно платника було прийняте рішення № 43/4-2040 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

На виконання вказаного рішення проводилося направлення платіжних інструкцій до установ банків щодо списання коштів в рахунок погашення податкового боргу, які поверталися без виконання у зв`язку з відсутністю коштів.

Позивач, посилаючись на вказані обставини та наявність підстав, встановлених статтею 95 ПК України, звернувся до суду із даним позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом вжито всіх заходів щодо погашення податкового боргу відповідача, шляхом направлення платіжних інструкцій до установ банків щодо списання коштів в рахунок погашення податкового боргу, які поверталися без виконання по причині відсутності коштів, що є підставою для погашення суми боргу (348731,71 грн) за рахунок майна підприємства, яке перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі- ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 88.1,88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами п. 89.1 ст. 89 вказаного Кодексу право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з п. 89.2 ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі, врегульовано положеннями статті 95 ПК України.

Пунктами 95.1 та 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду.

Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність грошових коштів (готівкових та/або на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків); наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Сукупність вказаних обставин наділяє контролюючого орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків. При цьому, вимога пункту 95.1 статті 95 ПК України щодо першочергового використання контролюючим органом як джерела погашення податкового боргу грошових коштів, які належать платнику податків, стосується як коштів на банківських рахунках, так і готівки.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 25.03.2021 у справі № 804/5613/17, від 20.12.2021 у справі № 813/2617/17.

Судовим розглядом встановлено, що на дату подання до суду позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" має податковий борг у загальній сумі 348731.71 грн., з орендної плати за землю, що виник на підставі несплати зобов`язань за:

Податковим розрахунком земельного податку № від 17.02.2022 із нього:

-за лютий 2022 в сумі 38 743.31 грн., термін сплати 30.03.2022;

-за березень 2022 в сумі 38 748.55 грн, термін сплати 03.05.2022;

-за квітень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 30.05.2022;

-за травень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 30.06.2022;

-за червень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 01.08.2022;

-за липень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 30.08.2022;

-за серпень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 30.09.2022;

-за вересень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 31.10.2022;

-за жовтень 2022 в сумі 38 748.55 грн., термін сплати 30. 11.2022.

Сума заборгованості обліковується в інтегрованих картках платника за відповідними платежами.

Матеріалами справи встановлено, що з метою виконання рішення суду та стягнення податкового боргу, податковим органом надсилались до банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідача платіжні інструкції, які повернуто без виконання.

Крім того, у зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу та складені акти опису майна (а.с. 12-14).

Як станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час апеляційного розгляду, докази погашення згаданої вище заборгованості відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вказана податкова вимога у судовому порядку не оскаржувалась. З моменту направлення податкової вимоги податковий борг платника податків існував не припиняючись. Дана податкова вимога не є скасованою, зміненою або відкликаною, не втратила своєї юридичної сили.

Наведені обставини свідчать про доведеність існування обов`язкових умов (обставин), наявність яких в своїй сукупності, зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем вже виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року по справі № 520/26885/21, яким було вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" у дохід держави податковий борг у сумі 439 770,78 грн (чотириста тридцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят гривень 78 копійок) з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор", на підтвердження чого до суду першої інстанції були надані платіжні доручення, колегія суддів зазначає наступне.

На дату подання до суду позову про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" мало податковий борг у загальній сумі 348 731,71 гривень.

До суду першої інстанції відповідачем надавались платіжні інструкції № N55С0СZENI від 05.05.2023 на суму 87850,85 грн та № N0320GJELI від 20.03.2023 на суму 7152,37 грн на виконання рішення суду 520/26885/21 від 26.09.2022.

Також було надано платіжну інструкцію № N6RC02CMA6 від 27.06.2023 на суму 5,24 грн на виконання рішення № 43/4-2040 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Разом з тим, на виконання вказаного рішення проводилося направлення платіжних інструкцій до установ банків щодо списання коштів в рахунок погашення податкового боргу, які поверталися без виконання через відсутність коштів.

Так, ПК України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів для погашення податкового боргу: спочатку вчиняються дії для стягнення коштів з платника податків, а у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Тобто, звернення контролюючого органу до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків має відбуватись після звернення про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податку, зокрема, шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податку. І лише в разі недостатності коштів податковий орган має право звернутись до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.

До предмету доказування у справі, що розглядається, входять обставини щодо переліку усіх відкритих платником податків банківських рахунків, наявність/відсутність на таких рахунках грошових коштів, необхідних для погашення наявної у відповідача суми податкового боргу, а також вчинення податковим органом дій щодо стягнення коштів з таких рахунків.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 15.11.2022 (807/675/16), від 06.12.2022 (справа №813/4632/16) та від 24.02.2023 (справа №826/17041/14).

Відтак, позивач дотримався встановленої ПК України процедури погашення заборгованості платника податків, однак, заходи, спрямовані на примусове списання грошових активів, що знаходяться на рахунках відповідача, не призвели до погашення податкового боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта, що в період дії правового режиму воєнного стану перебіг визначених Кодексом строків, зокрема сплати податків та зборів, подання звітності зупинено, колегія суддів зазначає таке.

Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності 01.08.2023, введено в дію мораторій щодо не здійснення заходів з погашення податкового боргу, встановлений підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ для платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський Елеватор» зареєстроване та здійснює свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, встановлено, що тимчасово, з 01 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 ПКУ заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року, зокрема, щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження.

Однак, колегія суддів зазначає, що застосування п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ до спірних правовідносин є неможливим, оскільки відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 17.02.2022 податковий борг виник після 24.02.2024.

Разом з тим, у зв`язку із набранням чинності 27 травня 2022 року Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-IX (Закон № 2260-IX) підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Відтак з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України виконання платним податків податкового обов`язку щодо сплати податків поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема, щодо слати податкового боргу.

29.07.2022 р. наказом Міністерства фінансів України № 225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (далі - Порядок № 225).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2022 року за № 967/38303, далі - Порядок № 225) у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 225 встановлено, що у разі відсутності у платника податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, можливості подати таку заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію у строки, визначені пунктом 3 цього розділу, платник податків подає заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію одночасно з набуттям можливості виконання одного із податкових обов`язків (реєстрації податкової накладної, подання звітності, сплати невиконаного податкового зобов`язання тощо) таким платником податку, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючий орган, але не пізніше 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платника податків.

Таким чином, норми Порядку № 225 визначили процедуру підтвердження платниками податків можливості чи неможливості до припинення або скасування воєнного стану на території України своєчасного виконання податкового обов`язку, зокрема, й щодо дотримання термінів сплати податків та зборів.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що платник податків звільняється від обов`язку дотримання строків сплати податків та зборів, тільки у разі прийняття контролюючим органом рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів підтвердження в установленому порядку неможливості платником податку виконання податкового обов`язку щодо сплати податкового боргу.

Доводи апелянта щодо неподання позивачем податкової вимоги на суму боргу, зазначену в позовній заяві, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.10.2021 згідно з п.п. 59.1 ст. 59 ПКУ, платнику податків вручено податкову вимогу від 05.10.2021 № 0-2027, якою визначено, що станом на 04.10.2021 сума податкового боргу становить 297722,49 грн. З моменту направлення податкової вимоги податковий борг платника податків існував не припиняючись.

Так, відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, надіслана платнику податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Доводи апелянта щодо погашення всієї суми податкового боргу у розмірі 348731,71, що підтверджується платіжною інструкцією, наданою до Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, як підстави для закриття провадження, колегія суддів не приймає, оскільки станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції підприємством жодних дій на погашення податкового боргу не вчинялося.

Відтак, зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення заборгованості, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним, а тому виконання платником податків податкового обов`язку після прийняття судом рішення не є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський елеватор" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 по справі № 520/29289/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов