Справа № 505/406/23
Суддя: Павловська Г. В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/406/23
Провадження № 2-а/505/39/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.05.2024 року м.Подільськ Одеської області

Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Павловської Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Киларь Н.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката Осокіна С.Ю.

у відсутності представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1

у відсутності тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Подільську Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Осокіна С.Ю. до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.01.2023 року відносно нього відповідачем ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В постанові вказано про порушення ним ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

З зазначеною постановою він не згоден, вважає її незаконною.

Так, позивач зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» він не є субєктом зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки не досяг призовного віку та не є призовником. На день винесення оскаржуваної постанови йому не виповнилось 18 років, що виключає будь-яку відповідальність за ст. 210 КУпАП.

Крім того, було порушено його право на захист, оскільки не був залучений захисник.

Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання. не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Також, оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання свідків, посилання на офіційні документи на підставі яких зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП.

Таким чином просив постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 б/н від 24.01.2023 року відносно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути з відповідачів на користь позивача всі судові витрати.

Ухвалою суду від 10.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи на підставі яких ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП.

02.10.2023 року представником відповідача до суду було подано відзив за вх.№ 13161, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовної заяви, просить відмовити в задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити у задоволенні позовних вимог до тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 як поданих до неналежного відповідача.

Зазначив, що оскільки позивачу в 2022 році виповнювалось 17 років, то він в період січня-березня повинен був приписатись до призовної дільниці, що він і зробив.

Крім того, під час видачі посвідчення про приписку до призовної дільниці позивачу 01.06.2022 року було доведено правила військового обліку призовників під підпис.

Викладене повністю спростовує доводи позивача, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, адже він перебував на обліку призовників. Статус призовника набувають не у 18 років, а з моменту приписки до призовної дільниці в період віку з 16 років (кому в поточному році виповнюється 17 років) до 27 років.

Доказом доведення позивачу «Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів» є лист доведення з особистим підписом позивача та довідка про взяття позивача на облік призовників. Викладене повністю спростовує доводи позивача. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також, зазначив, що від імені територіальних центрів комплектації та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектації та соціальної підтримки.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який зокрема положеннями статті 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки», «розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом, в порядку, визначеному КАС України є саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єкт владних повноважень, а не керівник, який від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р у справі №724/716/16-а.

Тому просив у задоволенні позовних вимог до тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 відмовити як поданих до неналежного відповідача.

Відповідь на вказаний відзив не надходила до суду.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 24.01.2023 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 винесено постанову № б/н за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 210 КУпАП, зазначено зокрема 24.01.2023 року біля 12 години 00 хвилин під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув гр. ОСОБА_1 та надав документи.

Під час перевірки документів було встановлено, що гр. ОСОБА_1 з метою порушення призовником правил військового обліку в семиденний строк не повідомив про те, що він навчається на 1 курсі денного відділення Одеського національного морського університету. Також не повідомив про отримання свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти в 2022 році. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП на нього накладено штраф в сумі 850,00 грн.

Згідно ст.1 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

Згідно ст. 1 п.10 вищевказаного Закону громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, ступеня їх придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей. Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектуваннята соціальної підтримки за місцем проживання. Щороку протягом січня - березня беруться на облік громадяни України чоловічої статі, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років. Для взяття на військовий облік призовників громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.

Як вбачається з довідки №8085 від 29.09.2023 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 2005 року народження приписаний до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває на військовому обліку призовників з 25.01.2022 року.

01.06.2022 року позивачу було доведено під особистий підпис правила військового обліку призовників.

Тому, твердження позивача, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відстрочка від направлення для проходження базової військової служби надається призовникам, які зокрема навчаються у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, вищої духовної освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти, в інтернатурі або докторантурі (зазначена відстрочка надається до досягнення особою 24-річного віку).

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, яким надано відстрочку від направлення для проходження базової військової служби у зв`язку з навчанням у закладах освіти або через сімейні обставини, зобов`язані щороку, до 1 жовтня, подавати до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують їхнє право на відстрочку.

Відповідно до ч.11 ст. 38 вищевказаного Закону призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Згідно Правил військового обліку призовників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2021 року № 100, призовники повинні: особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обілку про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади; подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Як вбачається з матеріалів справи, у семиденний строк позивач ОСОБА_1 не повідомив Подільський РТЦК про те, що 10.06.2022 року здобув повну загальну освіту, та у визначений законом строк, а саме до 01 жовтня 2022 року позивачем не було надано відповідачу довідку, що підтверджує право призовника на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Довідка з місця навчання, Одеського національного морського університету та свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти в 2022 році були надані позивачем лише 24.01.2023 року, чим порушено правила військового обліку.

Згідно довідки від 09.2022 року, ОСОБА_1 , 2005 року народження, у 2022 році вступив до Одеського національного морського університету і навчається на 1 курсі ННІМФ денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026 року.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься інформація про час, дату та місце розгляду адміністративної справи, а саме 12 год. 15 хв., 24.01.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом останнього у протоколі про адміністративне правопорушення. Заперечень щодо цього в поясненнях позивача не зазначалось. Заяви та клопотання були відсутні, а також позивачу була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, про що також свідчить його підпис, а тому є всі підстави вважати, що позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи відносно нього.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову винесено за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає ст. 256 КУпАП, а саме: в ньому зазначено місце, час вчинення правопорушення і суть правопорушення, а саме вказано які дії вчинив правопорушник, зокрема у протоколі наявні відомості про те, що позивач в семиденний строк не повідомив про те, що він навчається на 1 курсі денного відділення Одеського національного морського університету. Також не повідомив про отримання свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти в 2022 році.

Отже, в момент складання адміністративного протоколу позивач не заперечував скоєння ним адміністративного правопорушення та в своїх поясненнях вказав, що з протоколом ознайомлений та згодний.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для визнання постанови № 364 від 24.01.2024 незаконною та її скасування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували факт протиправності прийняття відповідачем спірної постанови, до суду не надавалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Щодо позовних вимог до відповідача ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41).

Відповідно до ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки», «розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єкт владних повноважень, а не керівник, який від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16- а.

У зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 необхідно відмовити, як пред`явлених до неналежного відповідача.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження, а тому враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 14-2, 132-1, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУПАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності як пред`явлених до неналежного відповідача.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.В.Павловська

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 травня 2024 року.