Справа № 160/4516/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2024 рокуСправа №160/4516/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
19.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу період навчання з 01.09.1984 по 18.07.1987;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи за Списком № 2 періоди роботи з 15.12.1988 по 14.03.1995, з 01.08.1996 по 20.04.2008 та з 04.08.2012 по 12.12.2023;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи із дати звернення, а саме з 12.12.2023.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 12.12.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Позивач оскаржує рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та конституційних прав, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Згідно з п. 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.
Відповідно до положень п. 16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
Також, згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З аналізу наведених норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, що підтверджується записами в трудовій книжці, а в разі відсутності в трудовій книжці відповідних відомостей, подається уточнююча довідка, а також після 21.08.1992 документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Як встановлено судом, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1984 по 18.07.1987, оскільки диплом №976713 від 18.07.1987 не завірений печаткою та зазначено, що для зарахування періоду навчання до страхового стажу необхідно долучити уточнюючу довідку про період та форму навчання із зазначенням інформації про присвоєння кваліфікації.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 від 07.08.1987 містить наступні записи щодо спірного періоду навчання позивача:
- навчався в СПТУ-22 м. Дніпродзержинськ з 01.09.1984по 18.07.1987 за спеціальністю електромонтер з ремонту електрообладнання 3 розряду, згідно диплому серії НОМЕР_4 від 18.07.1987 (запис №1).
Спірний період навчання позивача також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями диплому серії НОМЕР_4 від 18.07.1987, реєстраційний №177, та довідки від 03.01.2024 №687, виданої Кам`янським вищим професійним училищем.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд зазначає, що згідно п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Суд наголошує на тому, що відсутність печатки у дипломі позивача є формальною підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання позивача до його страхового стажу. Відповідальність за ведення документації компетентними особами навчального закладу не може покладатись на позивача. До того ж, спірний період навчання позивача підтверджується записом трудової книжки, який нечинним не визнаний та є пріоритетним.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу роботи періоду навчання з 01.09.1984 по 18.07.1987, а отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки суд зазначає наступне.
Також, згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 від 07.08.1987 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи позивача:
- 04.08.1987 прийнята до Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е.Дзержинського в електроремонтний цех електромонтером-обмотувальником по ремонту електричних машин по 1 розряду згідно розпорядження про прийом №546 від 20.07.1987 (запис №2);
- 04.01.1988 у зв`язку з вдосконаленням організації заробітної плати та введенням нових тарифних ставок та посадових окладів переведена там само електромонтером-обмотувальником та ізолювальником з ремонту електричних машин по 1 розряду, згідно наказу по к-ту №763 від 31.12.1988 (запис №3);
- 15.12.1988 переведена у відділ технічного контролю в сортопрокатну ділянку контролером у виробництві чорних металів на прийомці металу на складі, гаряча ділянка 3 розряду тимчасово згідно розпорядження про прийом №194 від 13.12.1988 (запис №4);
- 15.03.1995 переведена там само сортопрокатна ділянка контролером у виробництві чорних металів на відвантаженні готової продукції холодна ділянка 4 розряду, згідно розпорядження по цеху №87 від 15.03.1995 (запис №5);
- 01.08.1996 переведена там само сортопрокатна ділянка контролером у виробництві чорних металів на прийомці металу гарячої ділянки 4 розряду згідно розпорядження по цеху №285 від 08.08.1996 (запис №4);
- 01.04.1997 переведена там само сортопрокатна ділянка контролером у виробництві чорних металів порізки металу гаряча ділянка 4 розряду, згідно розпорядження по цеху №111 від 01.04.1992 (запис №5);
- 03.09.2001 переведена там само сортопрокатна дільниця контролером у виробництві чорних металів гаряча ділянка 4 розряду, згідно розпорядження по к-ту №131к від 07.05.2001 (запис №7);
- 25.11.2005 у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом переведена в управління технічного контролю сортопрокатна ділянка, гаряча ділянка контролером у виробництві чорних металів 4 розряду, згідно наказу по к-ту №1167 від 14.09.2005 (запис №8);
- 01.10.2008 переведена там само сортопрокатна дільниця (гаряча дільниця), порізка металу на ножицях контролером у виробництві чорних металів 4 розряду, згідно наказу по к-ту №430 від 07.06.2006 (запис №9);
- робоче місце атестовано по списку №2 згідно постанови №992 від 29.12.2006 (запис №10);
- 21.04.2008 переведена там само, сортопрокатна ділянка (холодна ділянка) прийомка металу на експорт, контролером у виробництві чорних металів 4 розряду, за строковим договором, згідно розпорядження по цеху №1639 від 21.04.2008 (запис №11);
- 04.08.2012 у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом переведена в управління якості продукції відділ технічного контролю сортопрокатна ділянка контролером у виробництві чорних металів 4 розряду, згідно наказу по к-ту №442к від 26.04.2012 (запис №17);
- 15.02.2014 у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом переведена там само відділ технічного контролю сортопрокатна ділянка контролером у виробництві чорних металів 4 розряду, згідно розпорядження про прийом №306 від 14.02.2014 (запис №18);
- 05.08.2016 переведена там само відділ технічного контролю ділянка прокатного цеху контролером у виробництві чорних металів 4 розряду згідно розпорядження про переведення №2362 від 05.08.2016 (запис №19);
- 13.12.2016 у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом переведена там само відділ технічного контролю дільниця прокатного цеху контролером у виробництві чорних металів 5 розряду, згідно розпорядження про переведення №2932 від 07.12.2016, наказу №1612 від 29.11.2016 (запис №20);
- 11.06.2020 переведена там само відділ технічного контролю дільниця прокатного цеху контролером у виробництві чорних металів 4 розряду згідно розпорядження про переведення №767 від 11.06.2020 (запис №22);
- 02.08.2021 звільнена у зв`язку з переведенням до ПрАТ «ДКХЗ» за п. 5 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №840 від 02.08.2021 (запис №23);
- 03.08.2021 прийнята до ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» в управління якості продукції відділ технічного контролю дільниця прокатного цеху контролером у виробництві чорних металів 4 розряду за переведенням з ПАТ «ДМК» згідно наказу №221к від 02.08.2021 (запис №24);
- 13.09.2022 переведена в управлінні якості продукції відділ технічного контролю дільниця прокатного цеху контролером у виробництві чорних металів 5 розряду згідно наказу №2208 від 12.09.2022 (запис №28);
- 01.05.2023 переведена у відділ технічного контролю дільниця прокатного цеху сортопрокатний стан приймання та відвантаження готової продукції контролером у виробництві чорних металів 5 розряду згідно наказу №1919 від 01.05.2023 (запис №29).
Зазначені вище періоди роботи також підтверджені уточнюючими довідками та документами на підтвердження проведення атестації робочих місць, копії яких містяться у матеріалах справи.
При цьому суд наголошує, що трудова книжка позивача містить записи про атестацію робочого місця позивача за Списком №2.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не було правових підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи за Списком № 2.
Надані до матеріалів справи уточнюючі довідки кореспондуються з даними, що є в трудовій книжці позивача, та містять уточнюючі відомості та складені у відповідності до пункту 20 Порядку №637.
При цьому, суд наголошує на тому, що трудова книжка позивача містить всі записи щодо спірних періодів роботи, а також щодо проведення атестації робочого місця за відповідною посадою на підприємстві, що дає право на пільгове призначення пенсії у зв`язку зі шкідливими умовам праці.
За таких обставин, суд вважає безпідставним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи, що зазначені у трудовій книжці та підтверджуються наданими уточнюючими довідками.
Таким чином, у зв`язку з тим, що права позивача порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким невірно здійснено розрахунок стажу позивача та прийнято протиправне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, спірні періоди роботи та навчання підлягають зарахуванню до страхового та пільгового стажу позивача відповідно саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
З огляду на викладене, позовні вимоги, заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.
Пенсійний орган, виконуючи зазначене рішення суду, повинен буде здійснити розрахунок пільгового та страхового стажу позивача.
Суд звертає увагу, що у рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо здійснення розрахунку пільгового стажу позивача, а також вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 віднесено до дискреційних повноважень пенсійного органу, відтак, суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження пенсійного органу та зобов`язувати його призначати пенсію, у зв`язку з чим, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Водночас, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 12.12.2023, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні, оскільки це є необхідним для повного захисту прав та законних інтересів позивача.
Суд зобов`язує повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки заява позивача від 12.12.2023 та відповідні документи розглядались саме цим органом Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, за результатами чого, останнім було прийнято рішення, яким порушено права позивача.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 по 18.07.1987.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 15.12.1988 по 14.03.1995, з 01.08.1996 по 20.04.2008 та з 04.08.2012 по 12.12.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 12.12.2023, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22.04.2024.

Суддя О.В. Царікова