Справа № 990SСGС/5/24
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 990SCGC/5/24

Провадження № 11-64сап24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Уркевича В. Ю.,

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Біляр Л. В.,

представника скаржника - адвоката Подосінова А. О.,

представника відповідача Белінської О. В.,

розглянула на судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 05 березня 2024 року № 640/0/15-24, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 січня 2024 року № 147/1дп/15-24, і

ВСТАНОВИЛА:

1. 04 квітня 2024 року до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) через підсистему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) від 05 березня 2024 року № 640/0/15-24, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП (далі - Перша ДП ВРП) від 22 січня 2024 року № 147/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 (далі - Спірне рішення).

Вимоги в основному мотивує тим, що Спірне рішення є незаконним, висновки про скоєння дисциплінарного проступку не ґрунтуються на фактах діяння, воно є безпідставним та неналежно вмотивованим. ВРП проігнорувала передумови перебігу подій, які не давали їй підстав ставити йому за провину протиправне тривале зволікання з розгляду справ про адміністративне правопорушення. Із цього приводу зазначає, що ВРП не зважила на: об`єктивне існування надмірного судового навантаження з розгляду справ різної юрисдикційної приналежності; тривалі перебування протягом квітня-липня 2018 року в нарадчій кімнаті з розгляду кримінальних справ, які завершувалися ухваленням судових рішень (вироків) по суті, перебування у відпустці та/чи відрядженнях; надходження до суду клопотань про відкладення розгляду справ з посиланням на поважність причин неможливості взяти участь у розгляді справи та необхідність витребування доказів; на ситуацію, коли призначення судових засідань у справах про адміністративні правопорушення, тривалий розгляд яких йому поставили за провину, відбувалось у часі тоді, коли вже був призначений розгляд інших справ.

Вважає, що брак обґрунтування підстав відкладення судового розгляду в матеріалах адміністративних справ не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, бо для цієї категорії справ встановлені спрощені вимоги до їх розгляду. Не можуть свідчити про дисциплінарне порушення процедурні дії судді з повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення для дооформлення.

Доводить, що статистичні дані розгляду справ про адміністративні правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за головування судді ОСОБА_1 протягом 2018-2020 років не містять в собі ознак, які б доводили, що суддя ОСОБА_1 систематично вдається до дій, які згодом дозволяють йому ухвалювати рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відтак вважає, що п`ять рішень про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, з двохсот тридцяти восьми справ цієї категорії, які він розглянув, дисциплінарний орган мав трактувати як такі, що мають малозначний характер і тому не могли спричинити негативних наслідків у вигляді впливу на авторитет судової влади та створення враження свавільності судового рішення.

2. Велика Палата ухвалою від 09 квітня 2024 року відкрила провадження у справі, а ухвалою від 13 травня 2024 року призначила справу до розгляду на судовому засіданні 13 червня 2024 року.

3.ВРП надала відзив із запереченнями на доводи скарги, які вважає необґрунтованими, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а Спірне рішення - без змін.

Указує, що визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798?VIII) підстав для оскарження та скасування Спірного рішення немає. На засіданні Ради 05 березня 2024 року були присутні 11 її членів. За результатами голосування за залишення без змін рішення Першої ДП ВРП проголосувало 9 членів ВРП, проти - 2 члени Ради. Отже, Спірне рішення прийнято повноважним складом ВРП та підписано всіма членами Ради, які брали участь у його ухваленні.

Позивач був належним чином повідомлений, брав участь у засіданні Ради в режимі відеоконференції, надав пояснення щодо обставин, викладених у скарзі, відповів на поставлені членами ВРП питання.

Проаналізувавши положення КУпАП щодо порядку та строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, підстав притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, умов для встановлення у діях судді ознак дисциплінарного проступку, характер дій судді під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, зокрема справ № 752/7520/18, 752/7907/18, 752/7521/18, 752/7517/18, 752/7490/18, ВРП погодилась із висновком Першої ДП ВРП, що під час здійснення правосуддя у зазначених справах суддя ОСОБА_1 грубо порушив вимоги статей 1, 245 КУпАП, що унеможливило виконання передбачених цим Кодексом завдань, якими, зокрема, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності та виховання громадян, зокрема й осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Підсумовуючи зазначає, що ВРП при ухваленні Спірного рішення діяла в межах повноважень, вчинила всі дії для об`єктивного встановлення всіх обставин справи та жодним чином не порушила норми Закону № 1798?VIII. Отож підстав для задоволення скарги судді ОСОБА_1 нема.

4. Під час судового засідання представник скаржника просив скаргу задовольнити з викладених у ній мотивів. Представник відповідача висловилася проти задоволення скарги й навела міркування, схожі до зазначених у відзиві на скаргу судді ОСОБА_1

5.Велика Палата заслухала пояснення сторін, перевірила матеріали скарги та матеріали дисциплінарного провадження щодо судді, всебічно і повно з`ясувала всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга.

Відповідаючи на порушені в скарзі питання, Велика Палата виходить з фактичної та юридичної правової природи дисциплінарного порушення, яке поставлено за провину судді, меж касаційного перегляду та принципів адміністративного судочинства, наявності в дисциплінарному діянні ознак складу порушення, дотримання процедурних повноважень дисциплінарного органу, на підставі яких було прийнято рішення про вчинення суддею дисциплінарного порушення, в аспекті стверджуваного порушення прав скаржника.

6. Факти та обставини, на підставі яких Перша ДП ВРП виснувала, що суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, можна викласти так.

Суддя ОСОБА_1 за наслідками розгляду справ про адміністративні правопорушення виніс постанови про звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення їх до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі за таких обставин.

Справа № 752/7520/18

09 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_2 компетентний орган склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2018 року матеріал передано на розгляд судді ОСОБА_1

Судове засідання суддя ОСОБА_1 призначив на 23 травня 2018 року (більше ніж через місяць з дня отримання суддею справи). Надалі розгляд справи відклав до 03 липня 2018 року. Матеріали справи містять копії судових повісток про виклик ОСОБА_2 на судові засідання на відповідні дати, проте в них нема документів про їх вручення.

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва постановою від 03 липня 2018 року (за 6 днів до закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності) повернув справу для належного оформлення до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Повернення матеріалів справи суддя обґрунтував наявністю в матеріалах справи суперечностей між доказами, які мають істотне значення для кваліфікації правопорушення. Суддя встановив, що в матеріалах справи є довідка про проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», але воднораз є й доданий до цього приладу чек, який не містить будь-яких відомостей, які б ідентифікували та визначали належність цього доказу. Без цього документа та усунення суперечностей між властивостями приладу і результатами його використання, як вирішив суд, неможливо визначити, чи перебував ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Суддя зазначив також, що до довідки про огляд на стан сп`яніння не долучені дані щодо сертифікації спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений огляд, а також відомості про повірку такого технічного засобу. Бракує в матеріалах справи й відомостей про інформованість особи, яка підлягала огляду на стан сп`яніння, щодо сертифікації такого спеціального технічного засобу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 липня 2018 року матеріали справи про адміністративне правопорушення після належного оформлення передані до провадження судді ОСОБА_1 .

Наступного дня суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 постановою від 26 липня 2018 року визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням на день розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

Суддя ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги, зазначив, що справу № 752/7520/18 повернув для належного оформлення, оскільки чек, який роздруковується приладом «Драгер», не містив необхідної інформації, а до матеріалів усупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не був долучений сертифікат відповідності та повірки зазначеного засобу вимірювальної техніки. З недоробками, про які суд зазначив у постанові про повернення матеріалів для дооформлення, погодилась посадова особа, що склала протокол, та на виконання цих зауважень надіслала відповідний лист з додатками.

Дисциплінарна палата встановила, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 752/7520/18 убачалось, що чек, який роздруковувався приладом «Драгер» (долучений до матеріалів справи), справді є нечитабельним, не містив прізвища, імені, по батькові особи, яку тестують. Результат роботи приладу «Драгер» не був відображений у протоколі про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння не містив записів про прізвище, ім`я, по батькові та підпису особи, стосовно якої проводився огляд.

Водночас до цих доводів Перша ДП ВРП додала, що такі обставини були відомі судді ОСОБА_1 у день надходження матеріалів до його провадження, тобто 11 квітня 2018 року. Однак справу для належного оформлення суддя повернув лише за 6 днів до закінчення строків притягнення особи до відповідальності - 03 липня 2018 року. До повернення справи для належного оформлення суддя ОСОБА_1 призначав два судових засідання, перше - більше ніж через місяць з дня отримання справи, друге - з інтервалом понад місяць.

Справа № 752/15089/20

28 липня 2020 року стосовно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2020 року матеріал передано для розгляду судді ОСОБА_1

Судове засідання призначено на 12 серпня 2020 року, про що ОСОБА_3 був повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомленням документа «Судова повістка-повідомлення про виклик на судове засідання у справі».

Судове засідання відкладено до 22 вересня 2020 року.

ОСОБА_3 був повідомлений про призначення на 22 вересня 2020 року судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомленням документа «Судова повістка-повідомлення про виклик на судове засідання у справі».

Голосіївський районний суд м. Києва надав інформацію, що з 25 серпня по 11 вересня 2020 року суддя ОСОБА_1 перебував у відпустці.

У подальшому судове засідання відкладено до 30 вересня 2020 року. 25 вересня 2020 року суддя ОСОБА_1 надіслав запит до Державної фіскальної служби України для з`ясування реєстраційного номера облікової картки платника податків особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_3

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 30 вересня 2020 року справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, повернув для належного оформлення до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (суддя ОСОБА_1).

Повернення матеріалу для належного оформлення суддя ОСОБА_1 обґрунтував тим, що «згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 300875 від 28.07.2020 року ОСОБА_3 о 06 год. 00 хв. 28.07.2020 року в м. Києві по вул. Корчеватська 54а, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП».

Оскільки 22 вересня 2020 року Голосіївський районний суд міста Києва вже визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя ОСОБА_1 вважав, що дії ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення мали бути кваліфіковані за частиною другою статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 листопада 2020 року справу після належного оформлення передано судді ОСОБА_1

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 03 грудня 2020 року визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням на день розгляду справи строку, передбаченого статтею 38 КУпАП (суддя ОСОБА_1).

Під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги суддя ОСОБА_1 не надав письмових пояснень щодо своїх дій під час розгляду цієї справи.

Дисциплінарна палата встановила, що вперше судове засідання у справі суддя ОСОБА_1 призначив на 12 серпня 2020 року, тобто через 7 днів з дня надходження справи до його провадження. У подальшому судове засідання призначено більше ніж через місяць - на 22 вересня 2020 року, водночас згідно з інформацією, яку надіслав Голосіївський районний суд міста Києва, суддя ОСОБА_1 з 25 серпня по 11 вересня 2020 року (18 календарних днів) перебував у відпустці. Надалі судове засідання у цій справі призначено через 8 днів, а саме на 30 вересня 2020 року. Водночас суддя повернув справу для належного оформлення майже за місяць до закінчення строку притягнення особи до відповідальності, у подальшому справа надійшла до провадження судді після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Справа № 752/7907/18

14 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2018 року матеріал передано на розгляд судді ОСОБА_1

Судове засідання призначено на 05 червня 2018 року, тобто через 1,5 місяця з дня отримання адміністративного матеріалу суддею.

04 червня 2018 року надійшло клопотання ОСОБА_5 про приєднання до справи додаткових матеріалів.

Судове засідання відкладено до 09 липня 2018 року (більше ніж через місяць), про що повідомлено ОСОБА_5 , викликано свідків, інспектора патрульної поліції та витребувано відеозапис з нагрудної камери інспектора, а також викликано у судове засідання лікаря-нарколога як спеціаліста.

Матеріали справи містять копії повісток про виклик ОСОБА_5 у судове засідання на відповідні дати, проте не містять відомостей про їх вручення.

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 09 липня 2018 року (за 5 днів до закінчення строку притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності) справу повернув для належного оформлення до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (суддя ОСОБА_1).

Повернення матеріалу для належного оформлення суддя ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в указаній постанові зазначено: «Так, протокол відносно ОСОБА_5 складено за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В судовому засіданні ОСОБА_5 наполягав, що ефект сп`яніння викликаний впливом лікарських препаратів. Даний факт суду підтвердив інспектор ПП Устимович Д. І. Версія ОСОБА_5 про керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції інспекторами патрульної поліції не перевірена та не спростована. А тому, з урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості правильно вирішити справу та вважаю за необхідне повернути матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 для належного оформлення».

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 липня 2018 року вказані матеріали після належного оформлення передано до провадження судді ОСОБА_1

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 26 липня 2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_5 закрив у зв`язку із закінченням на день розгляду справи строку, передбаченого статтею 38 КУпАП (суддя ОСОБА_1).

Суддя ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги, зазначив, що справу № 752/7907/18 було повернуто для належного оформлення через можливу неправильність у визначенні кваліфікуючої ознаки, оскільки щодо ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. До справи було долучено чек з порушенням інструкції. В особи, щодо якої складено цей протокол, визначено 0,41 проміле алкоголю, тобто в межі, близькій до дозволеної. У засіданні ОСОБА_5 вказав, що хворіє на гепатит С, СНІД 2-ї клінічної стадії, сечокам`яну хворобу, хронічний простатит та приймає медикаменти (надав відповідні довідки та інструкцію до препарату «Леспефрил»). Зауважив, що такі показники могли бути визначені через приймання антиретровірусного препарату або препарату «Леспефрил», що застосовується в урології. Суддя зазначив, що оскільки у нього виник сумнів щодо стану сп`яніння, то як процесуальна особа, яка приймає рішення лише з огляду на своє внутрішнє переконання, викликав у судове засідання спеціаліста, який би «розвіяв» ці сумніви. До спливу строку спеціаліст не з`явився, тому йому довелося закрити провадження у справі.

Дисциплінарна палата встановила, що відповідно до матеріалів справи вперше судове засідання суддя призначив через 1,5 місяця з дня отримання матеріалів справи (надалі судове засідання відкладено за клопотанням ОСОБА_5 ). У подальшому дату судового засідання визначено з інтервалом понад місяць. Справу повернуто для належного оформлення за 5 днів до закінчення строку притягнення особи до відповідальності.

Справа № 752/7521/18

07 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2018 року вказаний матеріал передано на розгляд судді ОСОБА_1

Судове засідання призначено на 23 травня 2018 року (понад місяць з дня отримання суддею матеріалів).

У подальшому судове засідання відкладено до 03 липня 2018 року (більше ніж через місяць).

Матеріали справи містять копії судових повісток про виклик ОСОБА_6 у судове засідання на відповідні дати, проте не містять відомостей про їх вручення.

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 03 липня 2018 року (за 4 дні до закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності) справу повернув для належного оформлення до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (суддя ОСОБА_1).

Повернення матеріалу для належного оформлення суддя обґрунтував тим, що з довідки про проходження ОСОБА_6 огляду на стан сп`яніння неможливо визначити результат тесту, а тому суд не міг встановити, чи перебував ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, у постанові зазначено про відсутність сертифікату спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд, та відомостей про повірку такого технічного засобу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 липня 2018 року матеріали після належного оформлення передано до провадження судді ОСОБА_1

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 26 липня 2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_6 закрив у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП (суддя ОСОБА_1).

Суддя ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги, зазначив, що у справі № 752/7521/18 основним доказом був чек приладу «Драгер», який не містив інформації про кількість алкоголю в крові у ОСОБА_6 . Наявність таких фактів призвела до повернення матеріалів для належного оформлення. Після повернення матеріалів до суду сплинув строк притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, а тому провадження було закрито.

Дисциплінарна палата встановила, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 752/7521/18 чек з приладу «Драгер», долучений до матеріалів справи дійсно є нечитабельним. Крім того, результат роботи приладу «Драгер» не відображено у протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас щодо таких доводів дисциплінарна палата зазначила, що наведені обставини були відомі судді ОСОБА_1 у день надходження до його провадження адміністративного матеріалу - 11 квітня 2018 року, проте справу для належного оформлення суддя повернув тільки 03 липня 2018 року, тобто за 4 дні до закінчення строків притягнення особи до відповідальності. До повернення справи для належного оформлення суддя ОСОБА_1 призначив два судових засідання з інтервалами між судовими засіданнями понад місяць.

Справа № 752/7517/18

31 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2018 року матеріал передано на розгляд судді ОСОБА_1

Судове засідання призначено на 23 травня 2018 року (через більш ніж місяць із дня отримання суддею матеріалів).

23 травня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_7 з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку з її від`їздом до іншого міста. Судове засідання відкладено до 21 червня 2018 року, у подальшому - до 03 липня 2018 року.

Матеріали справи містять копію судової повістки про виклик ОСОБА_7 у судове засідання на 21 червня 2018 року, проте не містять відомостей щодо її вручення. Водночас із розписки ОСОБА_7 (розписка не містить дати її заповнення) вбачається, що суд повідомив її про призначення судового засідання на 03 липня 2018 року.

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 03 липня 2018 року визнав винною ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням на день розгляду справи строків, визначених статтею 38 КУпАП (суддя ОСОБА_1).

З постанови вбачається, що в судове засідання ОСОБА_7 не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена в належний спосіб, оскільки від неї не надходили клопотання про перенесення слухання справи, а отже, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_7 на підставі доказів, що містять матеріали справи.

Суддя ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги, зазначив, що у справі № 752/7517/18 ОСОБА_7 не погоджувалась із протоколом про адміністративне правопорушення, у поясненнях вказала, що бажала пройти медичне освідування, проте «їй дозволено не було». Цей факт потребував перевірки. Суддя зазначив, що ОСОБА_7 перший раз не з`явилась у судове засідання і просила його відкласти, що і було зроблено, а вже на іншу дату призначення розгляду справи сплинув строк і провадження довелось закрити.

Дисциплінарна палата встановила, що пояснення судді ОСОБА_1 неповною мірою збігаються з матеріалами справи, відповідно до яких у справі було призначено три судових засідання. Водночас матеріали справи дійсно містять клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 23 травня 2018 року, тоді як у подальшому судове засідання (21 червня 2018 року) було призначено в межах строку притягнення ОСОБА_7 до відповідальності. Надалі судове засідання призначено через три дні після закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Справа № 752/7490/18

08 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2018 року зазначений матеріал передано на розгляд судді ОСОБА_1

Судове засідання призначено до розгляду на 24 травня 2018 року (тобто більш ніж через місяць із дня отримання суддею матеріалів).

22 травня 2018 року надійшла заява ОСОБА_8 з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із хворобою. Судове засідання відкладено до 02 липня 2018 року (тобто більш ніж через місяць).

Матеріали справи містять копію повістки про виклик до суду ОСОБА_8 на 02 липня 2018 року, проте не містять відомостей щодо її вручення. Також матеріали справи містять копію повістки про виклик до суду свідків та інспекторів патрульної поліції на 06 липня 2018 року й копію повістки про виклик до суду ОСОБА_8 вже на 09 липня 2018 року (на наступний день після закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності).

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 09 липня 2018 року визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням на день розгляду справи строку, передбаченого статтею 38 КУпАП (суддя ОСОБА_1).

З постанови суду вбачається, що в судове засідання ОСОБА_8 не з`явився, про день та час призначення судового засідання повідомлений у належний спосіб, оскільки від нього не надійшло клопотання про відкладення судового засідання, а отже, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Щодо обставин розгляду справи № 752/7490/18 зазначив факт заперечення ОСОБА_8 змісту протоколу, у якому зазначено, що він нібито відмовився від проходження огляду.

Водночас дисциплінарна палата зазначила, що такі пояснення судді не повною мірою збігаються з матеріалами справи, з яких убачається, що у справі було призначено чотири судових засідання і строк притягнення до відповідальності особи сплинув за один день до дати четвертого судового засідання. Згідно з матеріалами справи двічі судові засідання у цій справі призначалися з інтервалами понад місяць.

Дисциплінарна палата встановила, що з обсягу наявних у справі доказів та висновків судді під час прийняття постанови від 09 липня 2018 року щодо достатності доказів для розгляду справи та визнання винним ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не вбачається обставин, які б перешкодили судді розглянути зазначену справу в межах строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

7. Ухвалюючи рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, Перша ДП ВРП виходила з того, що суддя ОСОБА_1 не розглянув справи № 752/7520/18, 752/7907/18, 752/7521/18, 752/7517/18, 752/7490/18 у межах строку притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Водночас Перша ДП ВРП встановила відсутність у судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), під час розгляду справи № 752/15089/20, оскільки суддя ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи призначив два судових засідання з інтервалами 7, 8 днів та одне судове засідання з інтервалом понад місяць, однак такий інтервал обумовлений відпусткою судді (18 днів). Постанову про скерування матеріалів справи для належного оформлення суддя прийняв майже за місяць до закінчення строку притягнення особи, стосовно якої складено адміністративний протокол, до відповідальності. Водночас після належного оформлення матеріали справи надійшли до провадження судді вже після спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, за висновком Першої ДП ВРП, зазначені обставини свідчать про те, що суддя ОСОБА_1 вживав заходів щодо розгляду справи № 752/15089/20 у строк, установлений законом, тому в діях судді під час розгляду цієї справи не вбачається складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.

Проаналізувавши дії судді ОСОБА_1 , Перша ДП ВРП встановила, що справи № 752/7520/18, 752/7907/18, 752/7521/18, 752/7517/18, 752/7490/18 були розподілені судді ОСОБА_1 не менш ніж за два місяці до закінчення строків притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Судові засідання в зазначених справах суддя призначав з інтервалами понад один місяць, що більше ніж удвічі перевищувало встановлений законом строк розгляду справи. Матеріали справ № 752/7520/18, № 752/7521/18 суддя ОСОБА_1 повертав для належного оформлення за декілька днів до закінчення строку притягнення осіб, стосовно яких складено адміністративні протоколи, до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що підстави для повернення таких матеріалів були відомі судді ОСОБА_1 у день надходження справ до його провадження. Перша ДП ВРП дійшла висновку, що встановлені обставини свідчать про невиконання суддею ОСОБА_1. вимог статті 278 КУпАП та про неналежну підготовку до розгляду справ № 752/7520/18, 752/7521/18.

Наслідком дій (бездіяльності) судді під час розгляду справ стало допущення безпідставного затягування розгляду справ про адміністративні правопорушення у 5 справах та/або невжиття належних та/або своєчасних заходів, зокрема заходів контролю, для дотримання визначеного законом строку їх розгляду та вирішення до закінчення строків накладення стягнень на осіб, які притягалися до адміністративної відповідальності, тобто в межах розумного строку.

Дисциплінарна палата критично поставилась до пояснень судді ОСОБА_1 стосовно практики вирішення судами питання відповідності вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення після вступу у справу захисника, надання пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності тощо, оскільки саме на орган (посадову особу), який розглядає справу про адміністративне правопорушення, закон покладає вирішення питання щодо перевірки належного складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. За висновком Дисциплінарної палати, такі пояснення судді не узгоджуються із завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначеними статтею 245 КУпАП.

Перша ДП ВРП акцентувала увагу, що з матеріалів дисциплінарного провадження також убачається, що судове засідання у справі № 752/7517/18 суддя ОСОБА_1 призначив через три дні, а у справі № 752/7490/18 - наступного дня після спливу строків притягнення осіб, стосовно яких складено адміністративні протоколи, до адміністративної відповідальності. Матеріали справ не містять відомостей про підстави відкладення судових засідань поза межами строку, встановленого статтею 38 КУпАП, а пояснення, надані суддею щодо цих справ, не збігаються з матеріалами справ. Дисциплінарна палата не встановила обставин, які об`єктивно вказували б на неможливість розгляду суддею ОСОБА_1. справ № 752/7520/18, 752/7907/18, 752/7521/18, 752/7517/18, 752/7490/18 до закінчення встановленого статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Щодо правомірності повернення справ для належного оформлення до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, Перша ДП ВРП звернула увагу, що КУпАП не визначає права суду на повернення матеріалів про адміністративні правопорушення на доопрацювання чи належне оформлення шляхом винесення відповідної постанови та не конкретизує підстав для цього. За висновком Дисциплінарної палати, під час розгляду дисциплінарної справи не встановлено обставин, які свідчили б, що постанови про повернення матеріалів для належного оформлення у справах № 752/7520/18, 752/15089/20, 752/7907/18, 752/7521/18 суддя ОСОБА_1 прийняв усупереч чітким, однозначно зрозумілим процесуальним нормам, які забороняють чи обмежують можливість повернення протоколів про адміністративні правопорушення для належного оформлення з наведених у них підстав.

Недотримання суддею передбаченого статтею 277 КУпАП строку розгляду справи свідчить про формальний підхід судді до розгляду справ такої категорії, діями судді штучно створено умови, за яких особи, визнані винними у вчиненні адміністративних правопорушень, уникли застосування передбаченої законом відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

Обираючи вид дисциплінарного стягнення, Перша ДП ВРП врахувала неумисний характер допущених порушень, навантаження судді, позитивну характеристику судді, а також показники розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП, що свідчить про відсутність систематичності дій судді щодо закриття проваджень у таких справах у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

8. Не погоджуючись із рішенням Першої ДП ВРП, суддя ОСОБА_1 подав скаргу до ВРП, у якій просив скасувати рішення Першої ДП ВРП від 22 січня 2024 року № 147/1дп/15?24 та ухвалити нове рішення про відмову у притягненні його до дисциплінарної відповідальності.

ВРП за наслідками розгляду скарги судді ОСОБА_1 повністю погодилася з обставинами дисциплінарного провадження, встановленими Першою ДП ВРП, а також юридичною кваліфікацією цих діянь та підсумувала, що під час здійснення правосуддя у справах № 752/7520/18, 752/7907/18, 752/7521/18, 752/7517/18, 752/7490/18 суддя ОСОБА_1 грубо порушив вимоги статей 1, 245 КУпАП, що унеможливило виконання передбачених цим Кодексом завдань, якими, зокрема, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності та виховання громадян, зокрема й осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 130 цього Кодексу, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії (бездіяльність) судді містять склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ. Застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді попередження є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку і відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VІІІ.

9. Порядок розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді встановлено статтею 51 Закону № 1798-VIII, відповідно до частини першої якої право оскаржити таке рішення до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Статтею 52 Закону № 1798-VIII передбачено порядок оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, та визначено вичерпний перелік підстав для його скасування, зокрема: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону; 4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Велика Палата не раз постулювала, що дисциплінарний розгляд справи повинен передбачати можливість подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою цього Суду «навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції». У рамках скарги за статтею 6 Конвенції для того, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі фактори, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, у який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (CaseofOleksandrFedorovychVOLKOVv. Ukraine), пункт 123).

Можливість оскаржити рішення по суті є важливим запобіжником суддівської незалежності та незалежності судової системи в цілому.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

ЄСПЛ у рішенні від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» (Kraska v. Switzerland) визначив, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 1-1/2004 у справі про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначив, що незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням.

10.Велика Палата вважає, що Спірне рішення в аспекті положень статті 52 Закону № 1798-VIII не містить обставин чи підстав, які б указували на те, що його ухвалено Радою у складі, який не мав повноважень його ухвалювати; рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП; рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Стосовно правоможності складу ВРП, яка ухвалила оскаржуване рішення, обставин оформлення Спірного рішення чи обізнаності судді про відкрите відносно нього провадження і забезпечення її прав у цьому провадженні скаржник фактично не заперечив.

11.Предметом оскарження до ВРП було рішення її Першої ДП від 22 січня 2024 року про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді попередження.

Велика Палата вважає за можливе розглянути вимоги судді ОСОБА_1 , ретельно дослідити дотримання ВРП при прийнятті Спірного рішення положень пункту 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII, тобто наявності обґрунтованих посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Статтею 108 Закону № 1402-VIII та частиною другою статті 42 Закону № 1798-VІІІ встановлено, що дисциплінарні провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП.

Згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав, зокрема, невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.

Обов`язковою умовою для встановлення у діях судді ознак вказаного дисциплінарного проступку, зокрема невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, чи безпідставного її затягування, є встановлення обставин, які свідчать, що таке мало місце у зв`язку з безпідставним невчиненням суддею дій, спрямованих на забезпечення розгляду справи протягом строку, встановленого законом, або умисним вчиненням дій, що мали наслідком затягування строків розгляду справи. Сам факт порушення строку розгляду скарги чи справи без встановлення вказаних обставин не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною першою статті 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та встановлено, зокрема, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом частини другої статті 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Визначений частиною другою статті 268 КУпАП перелік справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, не включає справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 130 КУпАП.

Частиною першою статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно зі статтею 38 КУпАП (у редакції до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», тобто до 17 березня 2021 року) до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 130 КУпАП, могло бути застосовано заходи адміністративного примусу (накладено стягнення) не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Закінчення цього строку виключає можливість накладення адміністративного стягнення на особу, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки КУпАП не передбачає продовження строків накладення адміністративного стягнення, та згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП є самостійною підставою для закриття судом розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У такому випадку правопорушник за свою протиправну поведінку, яка є джерелом потенційної небезпеки для життя та здоров`я учасників дорожнього руху, не несе установленої законом відповідальності, яка застосовується, а отже, не досягається завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Зважаючи на наведене, питання щодо своєчасного розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 130 КУпАП, та накладення стягнення на осіб, визнаних винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених зазначеними статями, із дотриманням строку, визначеного статтею 38 цього Кодексу, має бути предметом постійної уваги та контролю суддів, у провадженні яких перебувають такі справи. Судді не повинні допускати безпідставних зволікань із розглядом справ цієї категорії та вживати всіх можливих заходів, які забезпечать їх розгляд у строк, визначений законом, або у строк, який з урахуванням обставин справи можна визнати розумним та який не виходить за межі тримісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

На вирішення зазначених у статтях 1, 245 КУпАП завдань статтею 280 цього Кодексу на суддю покладено обов`язок з`ясування наявності згідно із частиною першою статті 21 КУпАП підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясування всіх необхідних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Такий дискреційний обов`язок судді закріплений законодавцем для надання можливості суду діяти у межах встановлених законом повноважень на власний розсуд.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application №36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application №23853/02).

12. Велика Палата в межах доводів і вимог скарги та на підставі встановлених фактичних обставин, що стали підставами для висновку про вчинення суддею дисциплінарного порушення, перевірила правильність застосування дисциплінарними органами норм матеріального і процедурного права, зокрема оцінила Спірне рішення щодо наявності у ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді, мотиви автора скарги ( ОСОБА_9 ) про скоєння суддею дисциплінарного проступку, та вважає, що відповідь на порушені в скарзі судді питання правомірності рішення дисциплінарного органу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності потребує насамперед з`ясування: чи було вчинено дисциплінарне правопорушення та які фактичні підстави цього проступку; чи містить діяння, яке поставлено за провину судді ОСОБА_1 , ознаки дисциплінарного проступку; чи встановлює закон підстави, з яких вчинені цим суддею дії мають (можуть) розцінюватися (кваліфікуватися) як дисциплінарний проступок; чи встановлює закон дисциплінарну відповідальність за порушення, яке поставлено за провину судді ОСОБА_1 ; чи є обґрунтовані підстави для визнання судді винним у скоєнні дисциплінарного делікту; чи немає обставин, що виключають дисциплінарну відповідальність судді за ті дії, які він вчинив; чи встановлена законом процедура здійснення дисциплінарного провадження стосовно судді; чи були встановлені законом приводи для здійснення дисциплінарного провадження відносно судді; чи була дотримана процедура дисциплінарного провадження; чи повноважний орган провадив дисциплінарне провадження щодо судді ОСОБА_1 , чи не були порушені права судді ОСОБА_1 , передбачені законом, під час здійснення дисциплінарного провадження; чи мотивованим і обґрунтованим є рішення дисциплінарного органу ВРП і самої Ради про вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного порушення та чи отримали правову оцінку твердження судді, висловлені ним на свій захист; чи є обставини, що вказують на обрання судді ОСОБА_1 надмірно суворого, непропорційного, а звідси несправедливого виду дисциплінарного стягнення; чи не вийшов уповноважений дисциплінарний орган за межі своїх повноважень і не вдався до оцінки законності й обґрунтованості судових рішень, постановлених під головуванням судді ОСОБА_1

13. Дотримуючись означених меж, Велика Палата передусім зазначає, що в судовому перегляді скарги судді ОСОБА_1 немає потреби вдаватися до детального опису і з`ясування дотримання дисциплінарними органами формальних і матеріальних (фактичних) передумов для відкриття і здійснення дисциплінарного провадження стосовно цього судді, оскільки це в його скарзі не оспорюється, а обставини справи не вказують на протилежне, що приводом стала дисциплінарна скарга ОСОБА_9 з названими у ній підставами, які, з погляду її автора, вказують на вчинення суддею дисциплінарного порушення.

Не заперечується в скарзі й те, що дисциплінарне провадження відносно скаржника врегульовано законом, на підставі якого визначені органи, що здійснюють таке провадження. Встановлені підстави для відкриття дисциплінарного провадження, повноваження цих органів, види та умови накладення дисциплінарного стягнення.

Як видно зі змісту скарги, в ній не акцентується увага на істотних порушеннях перебігу здійснення дисциплінарного провадження, послідовності чи хронології дій дисциплінарного органу, які б могли поставити під сумнів результати розгляду.

Не містить скарга, як і матеріали справи, відомостей про обмеження права судді надати письмові пояснення по суті скарги чи донести свою позицію безпосередньо дисциплінарному органу на засіданні з розгляду дисциплінарної справи.

У рішенні Першої ДП ВРП викладені підстави дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1 , сукупність і вираження яких скаржник фактично не заперечує, або, інакше кажучи, не ставить під сумнів факт розгляду нимнаведених вище справ про адміністративні правопорушення про вчинення особами адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та ухвалення за наслідками їх розгляду відповідних судових рішень.

Поряд із цим зі змісту скарги та позиції скаржника під час перегляду Спірного рішення видно, що суддя ОСОБА_1 не згодний з тим, як ВРП і її Перша ДП оцінили його дії і рішення під час судового розгляду згаданих справ.

Вказує на те, що тривалий розгляд справ об`єктивно обумовлений надмірним судовим навантаженням, тривалими перебуваннями в період з квітня по липень 2018 року в нарадчій кімнаті по кримінальних справах для ухвалення вироку, перебуванням у відпустці та відрядженнях, надходженням до суду клопотань про відкладення розгляду справ з посиланням на поважність причин неможливості взяти участь у розгляді справи та необхідність витребування доказів.

Звертає також увагу на відсутність систематичності прийняття ним рішень про закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП.

З його погляду, дисциплінарні органи не надали належної оцінки обставинам, що впливали на тривалість розгляду справ про адміністративні правопорушення, не врахували, що строк розгляду порушено лише під час розгляду ним 5 справ, що свідчить про малозначність такого порушення.

Суддя ОСОБА_1 зауважив, що за положеннями КУпАП у судді відсутній обов`язок технічної фіксації перебігу судового засідання (журналу або протоколу судового засідання, звукозапису судового засідання), а тому не є обґрунтованими посилання у рішенні про відсутність відомостей щодо причин відкладення судового засідання (оголошення перерви у судовому засіданні).

14. Велика Палата вважає, що у Спірному рішенні ВРП правильно погодилася з тим, що підстави дисциплінарного правопорушення, які встановила її Перша ДП і які були відтворені в цій постанові, містять достатньо відомостей для настання дисциплінарної відповідальності. У цьому рішенні Рада проаналізувала кожну з них і надала відповідну правову характеристику з погляду належності до ознак, що утворюють склад дисциплінарного делікту.

ВРП навела аргументи на підтримання правильності висновків Дисциплінарної палати про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII(невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом).

Під час розгляду скарги судді на рішення дисциплінарного органу Рада зважила на характер допущеного суддею ОСОБА_1 проступку, його наслідки, ступінь його вини, особу судді, досвід його роботи на посаді, його позитивну характеристику й дійшла висновку, що пропорційним та достатнім буде застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження.

В аспекті викладеного Велика Палата погоджується з висновком ВРП про те, що застосований вид дисциплінарного стягнення є співмірним та пропорційним вчиненому, зважаючи у на всі досліджені обставини.

15. З огляду на обсяг встановлених обставин та їх правову оцінку відхиленню підлягають і твердження скаржника про те, що це рішення не містить мотивів, з яких ВРП дійшла висновків щодо наявності підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

16. Велика Палата вважає, що наведені в Спірному рішенні результати розгляду скарги судді ОСОБА_1 на рішення Першої ДП ВРП вмотивовані, ґрунтуються на належних і допустимих доказах, рішення ухвалене на підставі закону та з урахуванням принципу пропорційності. Передбачених статтею 52 Закону № 1798-VIII обов`язкових підстав для скасування Спірного рішення ВРП немає. Рада діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII.

17. У скарзі до ВРП на рішення її Першої ДП суддя навів доводи про його протиправність і необхідність прийняття запропонованого у скарзі рішення. ВРП навела мотиви незгоди з ними, зміст яких викладений у цій постанові. Доводи тієї скарги в основному перекликаються з міркуваннями та вимогами, які містяться у скарзі на Спірне рішення.

Велика Палата не вбачає у скарзі судді ОСОБА_1 доводів чи аргументів, що були б вагомими чи відмінними від наведених у скарзі до ВРП настільки, щоб задовольнити їх та ухвалити рішення про скасування рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. У контексті цього слід визнати необґрунтованими і непереконливими твердження автора скарги про протиправність оскаржуваного рішення.

18. Велика Палата не знаходить в аргументах скаржника обставин, які б указували, що сукупність та характер вчиненого суддею діяння не давали Раді причин не погодитися з висновками Дисциплінарної палати про те, що суддя вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме невжиття заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом. Отже, з огляду на встановлені обставини Велика Палата дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги судді ОСОБА_1 про скасування Спірного рішення.

Керуючись статтями 266, 344, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 05 березня 2024 року № 640/0/15-24, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 січня 2024 року № 147/1дп/15-24 залишити без задоволення.

Рішення Вищої ради правосуддя від 05 березня 2024 року № 640/0/15-24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Ю. Уркевич

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова К. М. Пільков

Ж. М. Єленіна С. О. Погрібний

І. В. Желєзний О. В. Ступак

Л. Ю. Кишакевич І. В. Ткач

В. В. Король О. С. Ткачук

О. В. Кривенда Є. А. Усенко

М. В. Мазур Н. В. Шевцова