Справа № 300/2740/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2024 р. справа № 300/2740/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ у Київській області), в якому просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2024 ОСОБА_1 пенсії з врахуванням в подвійному розмірі стажу роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 при обчисленні пенсії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовило позивачу у здійсненні перерахунку її пенсії, оскільки за правилами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі. Як наслідок, слід зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.01.2024 зарахувавши до її стажу періоди роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 ідкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 2 також скористався правом подання відзиву на позов від 14.05.2024, який зареєстровано канцелярією суду 20.05.2024. Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив. Відзив мотивовано тим, що за періоди роботи після 01 січня 2004 року законодавством не встановлено пільги щодо обчислення страхового стажу, а тому періоди роботи після 01.01.2004 року зараховані до страхового стажу в одинарному розмірі. Представник відповідача просила суд в задоволенні позову відмовити.
Головуючий суддя Главач І.А. по адміністративній справі №300/2740/24, перебував у щорічній відпустці з 07.06.2024 по 27.06.2024 згідно наказу від 27.05.2024 №87-В.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.
ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою від 28.12.2023, в якій просила перерахувати розмір її пенсії, зарахувавши до стажу період роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-ІV).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості, зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Як вже зазначалось судом, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.11.1992, позивач з 05.03.2008 згідно наказу №15-к від 05.03.2008 прийнята на роботу в Івано-Франківську державну обласну психіатричну клінічну лікарню №1 (з 07.10.2011 змінена на обласну психоневрологічну лікарню, з 03.01.2020 реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", відтак реорганізований шляхлм приєднання в КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради") на посаду молодшої медичної сестри (санітарки палатної), а 30.08.2023 відповідно до наказу №38-к від 30.08.2023 звільнена з роботи (зі скороченням штату) (а.с.9-12,16).
Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких ОСОБА_1 була прийнята на таку роботу.
Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-III заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивач працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я.
Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не зараховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 у подвійному розмірі, оскільки відсутня правова норма в Законі №1058-IV та відсутній обов`язок враховувати статтю 60 Закону №1788-XII для обрахунку стажу з 01.01.2004.
Однак суд враховує, що вимогами пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідачів щодо незарахування періоду роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 у психіатричному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі, та відповідно рішення про відмову в зарахуванні такого стажу та проведенні перерахунку пенсії є протиправним та його слід скасувати.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2024, з зарахуванням до її стажу періоду з 05.03.2008 по 30.08.2023 в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.
Суд зазначає, згідно з частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою та необхідними документами 28.12.2023, відтак позивачу слід здійснити перерахунок пенсії з першого числа наступного місяця, в якому вона звернулася за перерахунком пенсії, тобто з 01.01.2024, як про це і просить позивач у позовній заяві.
Оскільки, згідно частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як територіальний орган Пенсійного фонду провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.2024, зарахувавши до її стажу період роботи з 05.03.2008 по 30.08.2023 в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід пропорційно та солідарно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1211,20 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 9, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500).

Суддя Главач І.А.