Справа № 400/2468/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 р. № 400/2468/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у не зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції з 30 вересня 2008 року по 15 лютого 2013 року та у Державній кримінально-виконавчій службі України з 01 червня 2013 року по 03 квітня 2017 року.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції з 30 вересня 2008 року по 15 лютого 2013 року та у Державній кримінально-виконавчій службі України з 01 червня 2013 року по 03 квітня 2017 року, що станом на 03.04.2017 року становила 19 років 3 місяця 29 днів та з врахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України з моменту прийняття на службу до Національної поліції України та під час проходження служби в Національній поліції України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що в період з 30 вересня 2008 року по 15 лютого 2013 року проходив службу у податковій міліції та з 01 червня 2013 року по 03 квітня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі України. На час звільнення з посади начальника соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор", позивач мав вислугу років 12 років 01 місяць 24 дні у календарному обчисленні та 15 років 3 місяці 24 дні у пільговому обчисленні. З жовтня 2023 року, позивач проходить службу в поліції, на посаді поліцейського водія взводу №2 роти конвойної служби , та дізнався, що у стаж служби в поліцію не було враховано час його служби в Державній виконавчій службі України. 09.02.2024 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо зарахування йому до вислуги років у поліції період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України. На звернення позивача, відповідач відповів відмовою. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчо врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічну умови, порядок та підстав дисциплінарної відповідальності визнанні законодавцем тотожними умовами проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. З огляду на вищевикладене в правовому аспекті служба в органах внутрішніх справ є аналогічною службою персоналу органів і установ виконання покарань.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував посиланням на ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає вичерпний перелік служб, проходження яких, враховується у стаж служби в поліції. У ст.78 Закону, відсутнє посилання на службу в органах та установах виконання покарань, а за таких обставин, у відповідача немає підстав для врахування вислуги років позивача у цих органах і установах до стажу служби в поліції.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 17 серпня 1997 року по 29 вересня 2008 року позивач проходив службу в органах внутрiшнiх справ.

З 30 вересня 2008 року по l5 лютого 2013 року служив у податковiй міліції, а з 01 червня 2013 року по 03 квiтня 2017 року проходив службу у Державнiй кримінально-виконавчій службi.

04 квiтня 20l7 року наказом № 71 о/с вiд 03.04.20l7 позивача призначено на посаду слiдчого слідчого вiддiлення Березанського віддiлення поліції Очакiвського вiддiлу поліції Головного управлiння Національної поліції в Миколаївській областi. На теперiшнiй час позивач продовжує службу у Нацiональній полiцiї.

Згiдно листа ГУНП в Миколаївській областi вiд 13.22.2023 № Р-1856/05/14 -2023 до стажу служби в Нацiональнiй поліції вислуга poків в органах податкової мiлiцiї та Державнiй

кримінально-виконавчій службi не була зарахована.

Таким чином, позивачу не нараховується вiдсоткова надбавка за вислугу poкiв, а також, надання додаткової оплачуваної вiдпустки лише за службу в поліції та міліції.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд вказує на таке.

Відповідно до ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Таким чином, суд погоджується з аргументами , що законодавець у ст.78 Закону, не передбачив зарахування у стаж служби в поліції, час служби в органах і установах виконання покарань.

Станом на момент проходження позивачем служби у податковій міліції були чинні норми, якими було передбачено:

Пункт 348.1 статті 348 Податкового кодексу України визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (пункт 348.2 статті 348 ПК України).

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже досліджувалося Верховним Судом. Так, 7 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову в справі №826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.

У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

У справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Така правова позиція надалі підтримана Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20, від 11 листопада 2021 року у справі №280/1546/21, від 02 червня 2022 у справі №280/8419/20, від 22.12.2022 у справі 380/8659/20 підстави для відступу від неї відсутні.

З урахування викладеного, суд зазначає, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Щодо вимоги позивача про зарахуванні до стажу служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 та від 01.08.2023 у справі №240/30024/21, сформульована правова позиція, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Верховний Суд зазначив, що системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону № 2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючі одностайність правових позицій Верховного Суду про необхідність врахування стажу служби в органах і установах державно-виконавчої служби до стажу служби в поліції, та стажу у податковій міліції, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання протиправною відмову у цьому зарахуванні, та зобов`язання ГУНП в Миколаївській області зарахувати цей час до стажу служби в поліції.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції, суд зазначає, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача

Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку.

Таким чином спір з цього приводу між сторонами ще не виник.

За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи те, що спір з приводу перерахунку грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції, компенсації за невикористану додаткову відпустку та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку ще не виник, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в частині вказаних позовних вимог.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу службу у поліції період служби у податковій міліції з 30 вересня 2008 року по 15 лютого 2013 року та у Державній кримінально-виконавчій службі України з 01 червня 2013 року по 03 квітня 2017 року.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до стажу служби в Національній поліції, період служби у податковій міліції з 30 вересня 2008 року по 15 лютого 2013 року та у Державній кримінально-виконавчій службі України з 01 червня 2013 року по 03 квітня 2017 року.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник