Справа № 600/1253/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1253/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його навчання з 01.09.1981 року по 29.04.1982 року; проходження військової служби в Збройних силах з 04.05.1982 року по 12.05.1984 року; роботи з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1981 року по 29.04.1982 року, період проходження ним військової служби в Збройних силах з 04.05.1982 року по 12.05.1984 року, період роботи в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року і здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з врахуванням даного стажу роботи з 22.01.2024 року - дати виникнення права на пенсію за віком;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування заробітної плати ОСОБА_1 , нарахованої йому за весь період після 01.07.2000 року Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в призначенні пенсії № 89 від 05.02.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за весь період після 01.07.2000 року згідно довідок від 16.05.2022 року № 284, 285, довідок від 27 липня 2022 року № 423, 424, 425 виданих Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" і здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з врахуванням даної заробітної плати з 22.01.2024 року - дати виникнення права на пенсію за віком.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач протиправно відмовив йому у зарахуванні до стажу роботи періоди роботи періодів його навчання з 01.09.1981 року по 29.04.1982 року; проходження військової служби в Збройних силах з 04.05.1982 року по 12.05.1984 року; роботи з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК", а також не враховано заробітну плату ОСОБА_1 , нарахованої йому за весь період після 01.07.2000 року Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК". Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відповідач зазначав, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, органом Пенсійного фонду України розраховано стаж, який склав 08 роки 05 місяців 21 днів.

До страхового стажу не враховано: період роботи згідно трудової книжки та довідки від 15.08.2022 №53 з 01.01.1992 по 22.05.1992 та з 24.01.1994 по 16.08.2022 (з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року), період навчання згідно довідки від 23.01.2024 №01-13/73 (відсутня інформація про присвоєння кваліфікації) та період проходження військової служби (у військовому квитку виправлення по батькові).

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відповідач зазначав, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві діяло в межах своїх повноважень та згідно діючого законодавства.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

30.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії.

Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

За наслідками розгляду заяви про призначення пенсії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 05.02.2024 № 89 відмовлено позивачу у призначені пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (загальний стаж становить 08 років 05 місяців 21 день).

За результатами розгляду документів, доданих до заяви не враховано до стажу періоди роботи згідно трудової книжки та довідки від 15.08.2022 №53 з 01.01.1992 по 22.05.1992 та з 24.01.1994 по 16.08.2022 (з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галзі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року), період навчання згідно довідки від 23.01.2024 №01-13/73 (відсутня інформація про присвоєння кваліфікації) та період проходження військової служби (у військовому квитку виправлення по батькові).

Вважаючи рішення про відмову у призначені пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Стосовно періодів роботи позивача в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року, суд зазначає таке.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , судом вставлено наступне.

Згідно із записом №02 позивач був прийнятий з 26.08.1985 року в резерв провідників провідником пасажирських вагонів вагонної дільниці Південно-Західного напрямку ДМТП московської залізної дороги.

Відповідно із записом №03 від 22.05.1992 року позивач звільнений з роботи в зв`язку із ліквідацією Чернівецького резерву провідників.

Згідно з записом №06 від 24.01.1994 позивач прийнятий з 24.01.1994 року провідником вагонів вагонної дільниці Південно-Західного напрямку ДМТП московської залізної дороги.

Записи №№07-16 в трудовій книжці позивача підтверджують перейменування підприємства, в якому працював позивача, так і його переведення на різні посади.

Відповідно до запису №17 позивач звільнений з роботи з 16.08.2022 згідно наказу Пасажирського вагонного депо москва-Київська московського філіалу АО ФПК від 15.08.2022 року №ЛВЧДК 01/1126 за власним бажанням.

Вказані періоди відповідачем не зараховано на підставі того, що з 01.01.2023 Україна припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 і до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території рф по 31.12.1991.

Суд зауважує, що відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Відтак, періоди роботи позивача з 12.11.1993 по 09.03.2006, з 22.12.2006 по 09.08.2013, з 22.08.2013 по 16.06.2014 слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по їх суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Суд також наголошує, що періоди роботи позивача з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року відображений в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції №58, жодних виправлень, закреслень тощо не містять. Водночас, відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірний період роботи позивача.

Доводи відповідачів, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що з 01.01.2023 Україна припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тобто до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території рф по 31.12.1991, є некоректними, оскільки спірні правовідносини виникли до припинення участі України в Угоді.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи у трудовій книжці позивача та вкладиші до нього є недійсними та недостовірними.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Таким чином, стаж позивача, що обрахований відповідачем-2, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки та вкладишу до нього щодо періодів трудової діяльності (зайнятості).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що після звернення позивача, відповідач не вчинив жодних дій визначених ст. 101 Закону № 1788-XII.

Стосовно періоду навчання позивача з 01.09.1981 по 29.04.1982, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування часу навчання у професійно-технічних закладах, які не є вищими навчальними закладами, до трудового стажу, що дає право на пільги при призначенні пенсії.

Частиною другою статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно довідки Кельменецького професійного ліцею Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації (Обласна військова адміністрація) від 23.01.2024 №01-13/73 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався в Кельменецькому СПТУ №5 в групі №16 трактористів машиністів третього класу з терміном навчання 8 місяців, денна форма навчання з 01.09.1981 (наказ Про зарахування учнів №27-к від 01.09.1981) по 29.04.1982 (наказ Про випуск і направлення учнів №17-к від 29.04.1982).

Враховуючи наведене, навчання позивача у Кельменецькому СПТУ №5 має бути зарахований до страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період проходження військової служби, згідно довідки від 21.02.2024 №12 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

На підтвердження проходження військової служби позивачем до пенсійного органу надано довідку від 21.02.2024 №12 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даної довідки позивач, проходив військову службу з 04.05.1982 по 12.05.1984 року.

У довідці вказано, що вона видана саме на підставі військового квитка НОМЕР_2 .

Вказана інформація підтверджується записами військового квитка НОМЕР_2 .

Таким чином, з досліджених судом доказів судом встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходженням ним військової служби.

Враховуючи наведене, період служби позивача у радянській армії з 04.05.1982 по 12.05.1984 мав бути зарахований до страхового (трудового) стажу позивача.

Надаючи оцінку довідкам про заробітну плату довідок від 16.05.2022 року № 284, 285, довідок від 27 липня 2022 року № 423, 424, 425 виданих Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" для призначення пенсії, слід зазначити, що такі не перевірялись відповідачем на предмет відповідності по формі довідки про заробітну плату для призначення (перерахунку) пенсії. Крім того, ці довідки містять інформацію про фактичну суму заробітку, без зазначення інформації про проведені з неї відрахування, тощо.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно з абзацом 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п. 1.2 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Форма заяви про призначення пенсії наведена в Додатку 2 Порядку № 22-1.

Згідно п. 4.1 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів орган, що призначає (здійснює перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, відповідно до положень ст. 44 Закону №1058-IV та положень п. 4.3, 4,7 Порядку 22-1 приймає рішення про призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати тощо) пенсії з зазначенням обґрунтувань такої відмови.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового стажу окремих періодів його роботи.

У свою чергу згідно з вимогами ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Під час розгляду справи по суті, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, в яких працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо інформації зазначеної в довідках від 16.05.2022 року № 284, 285, довідок від 27 липня 2022 року № 423, 424, 425 виданих Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" для призначення пенсії

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що після звернення позивача, відповідач не вчинив жодних дій визначених ст. 101 Закону № 1788-XII.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято пенсійним органом без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №89 від 05.02.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1981 року по 29.04.1982 року, період проходження ним військової служби в Збройних силах з 04.05.1982 року по 12.05.1984 року, період роботи в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року, з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року і здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з врахуванням даного стажу роботи з 22.01.2024 року - дати виникнення права на пенсію за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за весь період після 01.07.2000 року згідно довідок від 16.05.2022 року № 284, 285, довідок від 27 липня 2022 року № 423, 424, 425 виданих Пасажирським вагонним депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК" і здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з врахуванням даної заробітної плати з 22.01.2024 року - дати виникнення права на пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення ст. 9 КАС України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

При цьому, суд зауважує, що статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії або рішення про відмову у призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що в даному випадку, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку № 22-1 з урахуванням висновків суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З метою ефективного захисту порушеного права, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати зарахувати вказані періоди до страхового стажу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 8 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2442,40 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2442,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №89 від 05.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком із прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду та з зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 року по 29.04.1982 року, проходження військової служби в Збройних силах з 04.05.1982 року по 12.05.1984 року; роботи з 01.01.1992 року по 22.05.1992 року та з 24.01.1994 року по 16.08.2022 року в Пасажирському вагонному депо москва - Київська московського філіалу АО "ФПК".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн.

6. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код ).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053, Код ).

Суддя І.В. Маренич