Справа № 607/11463/24
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2024 Справа №607/11463/24 Провадження №2-а/607/267/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Бумби М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мищишина Юрія Мирославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мищишина Юрія Мирославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2096988 від 08.05.2024 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., провадження у справі закрити. Аргументуючи свої позовні вимоги, зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до встановлених на вул..Липках м.Бережани дорожніх знаків за маршрутом слідування автомобіля марки «Мерседес Бенц» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 не було встановлено дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», що дозволяло позивачу здійснювати рух на його транспортному засобі. Таким чином, вважає, що наведена у спірній постанові інформація не відповідає фактичним обставинам справи,оскільки позивачем не було порушено вимоги пункту 8.4 (в) ПДР України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Відтак, враховуючи те, що під час розгляду справи стосовно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП інспектором поліції Мищишин Ю.М. не було здобуто доказів вчинення правопорушення, вважає, що у нього не було достатніх та законних підстав для прийняття рішення про визнання позивача винним у вчиненні спірного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2096988 від 08.05.2024 року слід скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що 08.05.2024 о 12.00 год. з лінії 102 надійшло повідомлення від гр.. ОСОБА_2 жительки м.Бережани про те, що в м.Бережани по вул..Лепких, під заборонний знак заїхав автомобіль марки Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_2 , на зауваження водій не реагує. В ході розгляду вказаного звернення, поліцейським ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕНА №2096988 від 08.05.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. на позивача, який в м.Бережани по вул..Чайковського, керуючи означеним транспортним засобом порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР України (порушення вимог дорожніх знаків). Вважає, що твердження позивача є безпідставними, оскільки із матеріалів відеофіксації, а саме запису «Нагрудна камера» з якого прослідковується обговорення наявного знаку між водієм, поліцейським та заявницею. Відтак, вважає, що вказана обставина підтверджує факт наявності такого знаку. Також водій означеного транспортного засобу пояснив, що не має нічого проти в контексті визнання наявності знаку та факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Також вказав, що позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази по факту скоєння ним адміністративного правопорушення. Враховуючи наведене, вважає, що позивач допустив порушення пункту 8.4 ПДР України, а тому спірну постанову вважає такою, що винесена працівником поліції у межах повноважень та із дотриманням вимог закону, а тому позов до задоволення не підлягає. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. До відзиву відповідач долучив дані з нагрудних камер працівника поліції та відео реєстратора із його службового автомобіля.

Відповідач - інспектор відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мищишин Ю.М. відзиву на позов не подавав.

Ухвалою судді від 27.05.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горський О.І. подав суду клопотання відповідно до якого просить проводити розгляд даної справи за відсутністю сторони позивача, позов підтримує.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи доказом про його вручення. В судове засідання не прибув, зазначивши у відзиві про те, що просить справу розглядати у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім цього, у відзиві на позов представник позивача заявив клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні якого суд відмовив, оскільки представником відповідача всупереч вимог ч.2 ст.65 КАС України не зазначено місце проживання (перебування), роботи чи служби даного свідка та обставин, щодо яких він може дати показання, відтак, суд позбавлений можливості здійснити його виклик у належний процесуальний спосіб.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив наступні обставини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2096988 від 08.05.2024 року, ОСОБА_1 08.05.2024 року о 12 год.21 хв.. в м.Бережани по вул..Лепких, 10, керував транспортним засобом марки «Merecedes Benz 1317D», д.н.з. НОМЕР_1 та порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив пункт 8.4 (в) ПДР України порушення вимог заборонних знаків, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст..122 КУпАП. У спірній постанові зазначено, що до неї у якості доказу додається відео з нагрудної відеокамери 202625.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 8.4 (в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 пункту 3.3 ПДР України, знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3.5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП,… порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг,…тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Як вбачається із відеодоказів, які надав суду відповідач, а саме відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції, а також із відео реєстратора службового автомобіля поліції, які на його думку доводять вину позивача, вбачається, що до автомобіля за кермом якого перебуває позивач підходить працівник поліції, пояснюючи йому, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» та на нього буде накладено штраф у розмірі 340 грн. При цьому, не повідомивши ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи, не роз`яснивши права особі яка притягується до адмінітсративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП, не оголошивши особі, яка притягується до адміністративної відповідальності спірну постанову та порядок її оскарження.

Крім цього, суд зауважує, що дані докази не містять прив`язки розташування транспортного засобу, яким керував позивач до місця знаходження заборонного знаку, вимоги якого порушив позивач, викопіювання із Схеми організації дорожнього руху, яка б підтвердила місце його розміщення та дію, що унеможливлює суду достеменно встановити чи було допущено позивачем порушення його вимог. Адже, у розділі 3 «Заборонні знаки» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя із ним, а населених пунктах, де не має перехресть, до кінця населеного пункту.Крім цього, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не містить наявність або відсутність зазначення маси транспортного засобу при якій заборонено рух.

Таким чином, відповідачем не надано даних, які б підтверджували наявність на ділянці дороги, якою рухався позивач знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а у доказах, які він надав, вони відсутні. При цьому, суд зазначає, що вчинення спірного адміністративного правопорушення, заперечується та не визнається самим позивачем, а докази, які надав представник відповідача не підтверджують його вчинення ОСОБА_1 . Суд відкидає твердження представника відповідача зазначеного ним у поданому відзиві, що таким доказом є не заперечення позивачем факту скоєння даного адміністративного правопорушення та відсутність будь-яких клопотань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Адже, як зазначив ВС у своїй постанові від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП, а адміністративну справу щодо нього провадженням закрити.

Таким чином, проаналізувавши матеріали даної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мищишина Ю.М. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягненняслід задовольнити частково, спірну постанову серії ЕНА №2096988 від 08.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, провадження у справі, закрити.

Крім цього, суд доходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мищишина Юрія Мирославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2096988 від 08.05.2024 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, провадженням закрити.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській областісуму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду складено 02.07.2024

Головуючий суддяВ. В. Ромазан