Справа № 295/3278/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3278/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

01.03.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1417638 від 11.02.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до даної постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах, більше ніж на 50 км/год, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Позивач в позові вказує, що вимірювання швидкості, з якою рухався автомобіль, було здійснено з використанням вимірювального пристрою TruCam, який працівник поліції тримав в руці, що є неправомірним. Позивач зазначає, що місце, на якому здійснювалось вимірювання швидкості, не облаштоване інформаційно-вказівними знаками, які повідомляють про здійснення відеофіксації та про рух в населеному пункті, оскільки на вказаніій ділянці дороги відсутні дорожні знаки 5,70 та 5,49. Вважає, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що винесена постанова містить посилання на застосування лазерного приладу, яким вимірювалась швидківсть руху транспортного засобу, натомість будь-яких доказів, які б свідчили про наявність вини позивача, оспорювана постанова не містить, зазначає, що в графі №7 постанови відсутнє посилання на пристрої відеофіксації правопорушення.

На думку позивача, зміст постанови, як і сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не можуть бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідач немає жодних підстав для винесення постанови, оскільки вина в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не доведена належним способом, суб`єкт правопорушення відсутній.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

05.03.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.03.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

26.03.2024 від представника Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Іваненка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні (а.с. 24-27 ).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що 11.02.2024 під час несення служби за адресою: автодорога Р-18 «Житомир-Попільня Сквира-Володарка-Ставище» 7 км+500м інспектор взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ОСОБА_2 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001090) виявив порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки «Toyota Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 119 км/год, в зоні дії знаку 5.49 «Станишівка», чим перевищив максимально допустиму швидкість на 69 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Доказом вчинення правопорушення є фотознімки та відеозапис, на якому зафіксований транспортний засіб, який перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкості руху в зоні дії знаку 5.49. Також у відзиві зазначено, що фотофіксація здійснювалась в межах граничних допустимих показників +-2 км/год.

У відзиві на позовну заяву також зазначено, що в статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Відеозапис правопорушення з приладу TruCam інспектор поліції представив позивачу на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Всупереч твердженням позивача про недозволеність здійснювати вимірювання швидкості на вказаний прилад, тримаючи його в руках, представник відповідача пояснив, що в Інструкції з використання приладу TruCam зазначається, що прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCam створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, не можна стверджувати, що використання такого приладу з рук є порушенням, коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки, ніж передбачено виробником, у випадку недостатньої стійкості прилад видає повідомлення про помилку.

Представник ОСОБА_3 зауважив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 пройшов повірку та отримав сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29414, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 13.11.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001090 є приданим до застосування до 13.11.2024 р. Вказане Свідоцтво містить відбиток повірочного тавра та інші захисні елементи, відповідно до чинних нормативних актів. Сам прилад опломбований від несанкціонованого доступу. Пломбування виконане нанесенням самоклеючої пломбувальної наліпки. Відповідність та захищеність результатів вимірювання швидкості приладом TruCAM LTI 20/20 також підтверджується наявністю виданого Державною службою Спеціального зв`язку та захисту інформації України Експертного висновку. Правильність реалізації у приладі TruCAM LTI 20/20 підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Представник відповідача зазначає, що дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» та дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» облаштовувалися з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні». На підтвердження викладеного до відзиву на позовну заяву долучені лист заступника начальника Служби автомобільних доріг у Житомирській області №05-03/1029 від 05.03.2022 та лист Служби відновлення та розитку інфрастуктури у Житомирській області №05-03/1694 від 19.09.2023.

Представник Управління патрульної поліції у Житомирській області вважає винесену постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтвердженими жодними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач направив до суду також компакт-диск, який містить відеозапис з портативного відеореєстратора, відеозапис «Відео Трукам», роздруківки фотокарток з приладу "Трукам" (а.с. 23, 28).

04.06.2024 ОСОБА_1 направив відповідь на відзив (а.с. 45-47), яка за змістом дублює зміст позовної заяви, просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Інших заяв по суті спору не надійшло.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 11.02.2024 інспектор взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Книшевич Д.А. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1417638, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної вище постанови 11.02.2024 о 12:11 год, керуючи транспортним засобом «Toyota Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Р-18 «Житомир-Попільня Сквира-Володарка-Ставище» 7 км+500м рухався зі швидкістю 119 км/год, в зоні дії знаку 5.49 «Станишівка», чим перевищив максимально допустиму швидкість на 69 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Дане правопорушення зафіксовано на прилад TruCAM № ТС001090, портативний відеореєстратор 475411;475533; 475563.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач до відзиву на позовну заяву додав компакт-диск, який містить відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора №475533 відеозапис 6d245377d1a833a84e3788ed4c9a3f43, відеозапис «Відео Трукам №_2Н000_0211_121143», роздруковані фотокартки з приладу "Трукам" №_2Н000_0211_121143, які, на думку відповідача, підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, оглянувши фотознімки, відеозаписи, надані представником відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту", найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до положень ч. 4 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Матеріалами справи підтверджено і зазначені обставини не заперечуються позивачем в тексті позовної заяви, що він, керуючи автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Р-18 «Київ-Чоп» 244 км.+950 м був зупинений інспектором поліції за перевищення дозволеної швидкості руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Приєднаний до оспорюваної постанови відеозапис та фотокартки дають можливість ідентифікувати державний номерний знак автомобіля, який на ньому зображений, а також його марку, колір, модель та швидкість руху в момент вимірювання, яка становила 119 км/год, що на 69 км/год перевищувало допустиму швидкість руху в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», що є порушенням вимог п.12.4 Правил дорожнього руху.

Наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення - перевищення швидкості руху в межах зони дії дорожнього знаку «Початок населеного пункту», який передбачаєобмеження швидкості до 50 км/год, відповідальність за вчинення якого передбачена в ч. 4 ст.122 КУпАП. Суд зауважує, що у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що перевищення швидкості зафіксовано на прилад ТruCAM ТС001090, що відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Не доведеними є доводи позивача про те, що на шляху до населеного пункту були відсутні дорожні знаки, що позначають початок населеного пункту та здійснення відеофіксації або що вони були встановлені з порушенням вимог Правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Дорожній знак «5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, та відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото-, відеофіксації порушень дорожнього руху, які не зафіксовані в автоматичному режимі, що свідчить про безпідставність посилань на протиправність спірної постанови у зв`язку з відсутністю доказів наявності на місці фіксації перевищення швидкості відповідного дорожнього знаку.

Суд звертає увагу, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Крім того, суд вважає, що позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів відсутність такого знаку на момент винесення оспорюваної постанови.

Зі змісту листа заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Житомирській області №05-03/1029 від 05.03.2022 вбачається, що на автомобільній дорозі Р-18 «Житомир-Попільня Сквира-Володарка-Ставище» 7 км+500м встановлені дорожні знаки, зокрема, № 5.49 «Початок населенного пункту», 5.76 «Автоматична фіксація порушень правил дорожнього руху» (а.с.37).

Згідно листа першого заступника начальника Служби відновлення та розитку інфрастуктури у Житомирській області №05-03/1694 від 19.09.2023 вбачається, що на вказаному відрізку автомобільної дороги Р-18 «Житомир-Попільня Сквира-Володарка-Ставище» 7 км+500м в районі с. Станишівка встановлено дорожні занки №5.49/5.50 км 0+803 (право, ліво); №5.76+7.2.1 (5км) км 0+ 714 (право, ліво); № 5.49 км 4+749 (ліво), 5.50 км. 4+676 (право); №5.76+7.2.1 (5 км) км 4+683 (право, ліво) (а.с.38).

Позивач докази відповідача не спростував.

Також суд звертає увагу, що позивач помилково посилається в позовній заяві на відсутність знаку "5.70", оскільки попередження про фіксування руху транспортним засобом в автоматичному режимі здійснюється знаком "5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху".

Суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача щодо неправомірності використання працівником патрульної поліції вимірювального пристрою TruCam, у зв`язку з триманням його в руках з огляду на наступне.

Пунктом 9 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В той же час ні норми КУпАП, ні норми Закону України "Про Національну поліцію" не містять заборони на використання будь-яких інших засобів вимірювальної техніки, як і не містять покладеного імперативного обов`язку для можливості використання лише стаціонарно встановленої техніки.

Такі доводи відповідача є тлученням на власний розсуд положень законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 пройшов повірку, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29414, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС001090 є придатним до застосування, яке є чинним до 13.11.2024 року (а.с. 32).

Крім того, зі змісту Інструкції з використання лазерного вимірювача TruCam вбачається, що коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки, ніж передбачено виробником, у випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання.

Зі змісту свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001090 вбачається, що максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/- 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Вказане Свідоцтво містить відбиток повірочного тавра, та інші захисні елементи, відповідно до чинних нормативних актів (а.с. 32).

При цьому суд звертає увагу, що похибка є однаковою як для використання засобу вимірювальної техніки в ручному, так і в автоматичному режимах.

Виходячи з технічної характеристики даного засобу вимірювальної техніки, навіть наявність можливої похибки +/- 2 км/год при швидкості, з якою рухався позивач 119 км/год, не виключає вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки дозволена швидкість руху в зоні знаку обмеження становить 50 км/год.

У своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд звертає увагу також і на те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» зазначив про те, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що в постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено, що до постанови додається відеозапис, оскільки в п. 5 постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини справи правопорушення» чітко вказано, що правопорушення зафіксовано на прилад TruCAM № ТС001090, портативний відеореєстратор 475411; 475533; 475563, що відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Суд припускає, що патрульним помилково занесені вказані відомості до пункту № 5 постанови замість пункту № 7, що саме по собі не змінює того факту, що в постанові зазначено про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований.

Також суд вважає, що зазначена помилка за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17.

Суд визнає неспроможними доводи позивача, що він не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП з посиланням на примітку до ст. 122 КУпАП, оскільки такі доводи не є релевантними до правовідносин, які виникли. Крім того, як зазначено вище по тексту рішення, позивач притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, яке не фіксувалось в автоматичному режимі.

Крім того, в момент зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, останній не заперечував, що він рухався з перевищенням швидкості, оскільки зазначив, що він знає, що перевищив швидкість, просив застосувати стягнення у вигляді попередження.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, позивач, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, порушивши Правила дорожнього руху України, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, що підтверджується належними і достатніми доказами, працівники поліції на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення діяли з дотриманням вимог норм КУпАП, відповідної Інструкції, позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 74, 77, 99, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 9; .

Суддя О.В. Стрілецька