Справа № 160/3987/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 рокуСправа №160/3987/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №6157 від 12.12.2023р., -

УСТАНОВИВ:

05.02.2024р. (згідно штепмеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та, з урахуванням виплавленої позовної заяви від 06.03.2024р., просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №6157 від 12.12.2023р., яким позивача притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» та утримання грошових виплат в розмірі 5427 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходить військову службу та перебуває на посаді начальника складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 , згідно витягу із оспорюваного наказу за порушення вимог Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. №300 (далі Наказ №300), порушення вимог Статуту внутрішньої служби, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та утримання виплат у розмірі 5427 грн. за результатами проведеної інвентаризації озброєння, військової техніки та майна служби ракетно-артилерійського озброєння, закріпленого за військовою частиною НОМЕР_1 , у ході якої комісією було виявлено нестачу майна, а саме: склад РАО ВЧ НОМЕР_2 бінокль 8х30 (6 шт.) на загальну суму 5427,54 грн., тобто, його було притягнуто до повної матеріальної відповідальності. Позивач не погоджується із наведеним наказом у оспорюваній частині, вважає, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності протиправно, без дослідження та надання оцінки всіх документів під час встановлення фактичних обставин виявлення нестачі на складі РАО ВЧ НОМЕР_2 , зокрема, не надано оцінки акту прийому позивачем посади від 26.08.2023р. відповідно до змісту якого вказані біноклі, як майно, що рахується на складі РАО ВЧ НОМЕР_2 , позивачем на зберігання не приймалося, а, відповідно, вказане майно на відповідальному зберіганні у позивача не перебувало. За викладеного, позивач вважає, що у його діях відсутні порушення вимог вищенаведених приписів, тому вважає, що у такому випадку, і умов для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, визначених у ст.ст.3, 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та у п.3.2.40, п.3.2.42 Наказу №300 у відповідача не було(а.с.34-40).

Ухвалою суду від 18.03.2024р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати копію матеріалів службового розслідування та всі копії документів, які були підставою для прийняття оспорюваного наказу; надати докази, які свідчать про прийняття позивачем на зберігання вказаного майна бінокль 8х30 (6 шт.), виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.47).

Зазначена ухвала суду разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами була направлена та отримана відповідачем у його електронному кабінеті 13.02.2024р. (адміністративний позов), 19.03.2024р. (ухвала суду), що є належним повідомленням відповідача про дачу, час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України про що свідчать довідки про доставку електронних листів до електронного кабінету відповідача, наявні у справі (а.с.50,52).

На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду через Електронний суд 27.06.2024р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що у період з 23.10.2023р. по 07.12.2023р. було проведено інвентаризацію у ході якої було виявлено нестачу на складі РАО військової частини НОМЕР_2 біноклі Б8Мх30 в кількості 6 одиниць на загальну суму 5427,54 грн. та за пунктами 4,5 наказу від 12.12.2023р. №6157 позивача було притягнуто до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності. Всі інші пункти наказу не мають жодного відношення до позивача, не стосуються і не обмежують його прав і обов`язків. Також відповідач вказав і на те, що за фактом втрати позивачем біноклів службове розслідування не проводилось з урахуванням вимог п.4 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Згідно накладної №80 на видавання військового майна у 96ПБ (96 піхотний батальйон військової частини НОМЕР_2 ) 24.03.2022 року зі складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 на склад РАО військової частини НОМЕР_2 було видане наступне майно: Б8Мх30 у кількості 6 одиниць. Згідно акту прийому посади начальника РАО взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 вх.№967 від 26.08.2023р. позивач прийняв посаду начальника складу РАО взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , а згідно з наказом від 09.09.2023р. №261 вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою. При цьому, в самому акті вказано майно, яке обліковується по складу і майно, яке перебуває фактично в наявності. Так, в інвентаризаційних відомостях про майно, зазначених у акті, відсутня інформація про видані на склад РАО військової частини НОМЕР_2 біноклів Б8Мх30 в кількості 6 штук. Під час прийому передачі посади позивачем не було зазначено жодних зауважень чи недоліків щодо відсутності майна в стовбці «рахується» чи стовбці «в наявності», а отже, відповідач вважає, що, оскільки позивач прийняв фактичну кількість майна на складі з усіма недоліками, то саме позивач є відповідальним за прийняття, видачу матеріальних засобів, їх кількісний та якісний облік, що знаходиться на складі згідно до вимог ст.63 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та пунктів 3.2.40, 3.2.42 Наказу Міністра оборони України №300 (а.с.53-57).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.06.2024р. продовжено строк розгляду даної справи до 28.06.2024р. на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.81).

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 28.06.2024р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується копією паспорту, військового квитка позивача, а також змістом копій Витягів з наказів від 09.09.2023р. №261, від 12.12.2023р. №6157, наявних у справі (а.с.8-11,14,18-19,60,64-79).

У період з 23.10.2023р. по 07.12.2023р. на підставі вимог наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.10.2023р. №1915 «Про проведення інвентаризації озброєння, військової техніки та майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 » у військовій частині була проведена інвентаризація озброєння, військової техніки та майна служби ракетно-артилерійського озброєння, закріпленого за військовою частиною НОМЕР_1 у ході проведення якої комісією було виявлено нестачу майна служби ракетно-артилерійського озброєння в наступних підрозділах, а саме: склад РАО військової частини НОМЕР_2 бінокль 8х30 (6 шт.) на загальну суму 5427,54 грн., що підтверджується матеріалами справи.

12 грудня 2023 року, за результатами проведення інвентаризації майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 , посадовою особою відповідача було прийнято наказ №6157 за змістом якого, за порушення вимог пункту 3.2.40, пункту 3.2.41 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. №300, порушення вимог ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 (позивача у справі) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення «СУВОРА ДОГАНА» з утриманням з останнього суми 5427,54 грн., що підтверджується змістом копії Витягу із наведеного наказу (а.с.18-19).

Вважаючи вищенаведений наказ відповідача від 12.12.2023р. №6157 у оспорюваній частині щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та утримання з нього 5427,54 грн. протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду про його скасування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Приписами ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно до п.п.1 п.1 ст.6 згаданого Закону, передбачено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди у разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

У відповідності до вимог ч.2, ч.4 ст.8 наведеного Закону, встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Механізм організації та ведення обліку військового майна визначений Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 17.08.2017р. №440, зареєстрований у Мінюсті України 27.09.2017р. за №1192/31060, яка набрала чинності з 03.11.2017р. (далі Інструкція №440) та Положенням про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000р. №748 ( далі Положення №748).

У відповідності до Інструкції №440 передбачено, що військове майно державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Наведена Інструкція №440 містить і визначення терміну поняття «матеріально відповідальної особи».

Так, за її змістом матеріально відповідальною особою - є посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

За пунктами 30,31 Положення №748 передбачено, що у разі виявлення за результатами інвентаризації надлишку або нестачі військового майна командир (начальник) військової частини призначає розслідування з метою встановлення причин їх виникнення, розміру заподіяної шкоди та винних осіб.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб установлено в ході інвентаризації.

Відповідальність за нестачу військового майна несуть матеріально відповідальні особи.

Отже, із аналізу наведених вище приписів чинного законодавства слідує, що у разі виявлення нестачі військового майна за результатами проведеної інвентаризації, матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди несе саме матеріально відповідальна особа, якій було передано таке військове майно для зберігання, та за умови встановлення та доведення вини такої особи.

Так, як встановлено судом зі змісту наказу №6157 від 12.12.2023р. у оспорюваній частині, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення сувора догана та повної матеріальної відповідальності утримання грошових виплат у розмірі 5427,54 грн. були факти виявлення, згідно результатів проведеної інвентаризації, нестачі на складі РАО в/ч НОМЕР_2 військового майна біноклів 8х30 (6 шт.) на загальну вартість 5427,54 грн. (а.с.18-19, 64-79).

Водночас, як вбачається зі змісту копії акту прийому посади начальника складу РАО матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_2 від 26.08.2023р., за яким позивач прийняв справи та посаду, у переліку вказаного акту, переданого позивачеві військового майна на зберігання біноклі 8х30 у кількості 6 штук відсутні (а.с.15-17, 62-63).

Окрім того, судом із матеріалів справи також встановлено, що вказані біноклі 8х30 у кількості 6 штук були видані посадовими особами начальником служби РАО майором ОСОБА_2 , начальником складу РАО лейтенантом ОСОБА_3 посадовій особі 96 піхотного батальйону лейтенанту ОСОБА_4 згідно накладної №80 на видання військового майна у 96 пб від 24.03.2022р., що підтверджується копією наведеної накладної, наявної у справі (а.с.61).

Таким чином, із наведених встановлених обставин слідує, що матеріально відповідальною особою за зберігання вказаного військового майна вищенаведених 6 біноклів є саме посадова особа 96 піхотного батальйону лейтенант ОСОБА_4 з 24.03.2022р., а не позивач.

При цьому, доказів отримання вказаного військового майна (біноклів 8х30 у кількості 6 штук) під особистий підпис позивачем копія акту прийому посади від 26.08.2023р. не містить (а.с.15-16,62-63).

Відповідачем жодними належними, достатніми та допустимими доказами передання позивачеві для відповідального зберігання вказаного вище військового майна станом на 26.08.2023р. ( дата прийому посади за відповідним актом) не підтверджено.

А отже, із наведених обставин судом встановлено, що згадане вище військове майно (біноклі 8х30 у кількості 6 штук) позивач на відповідальне зберігання 26.08.2023р. не приймав, а відповідно, суд приходить до висновку, що у такому випадку вина позивача відсутня та він не може нести матеріальної відповідальності за їх нестачу.

Тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення сувора догана та до повної матеріальної відповідальності утримання суми вартості майна у загальному розмірі 5427,54 грн. за наказом №6157 від 12.12.2023р. у оспорюваній частині за наслідками виявленої нестачі військової майна (біноклів 8-30 у кількості 6 штук), суд визнає протиправним.

Окрім того, зі змісту копії наказу №6157 від 12.12.2023р. видно, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді такого виду дисциплінарного стягнення як «сувора догана» на підставі пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.18-19, 64-79).

Разом з тим, за змістом пункту «б» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовців може бути накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Тобто, застосоване відповідачем до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани» за оспорюваним наказом суперечить виду дисциплінарного стягнення обраного відповідачем за пунктом «б» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (догана), тому наказ №6157 від 12.12.2023р. у оспорюваній частині підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем у відзиві на позов не доведено належними, достатніми та допустимими доказами правомірність прийняття наказу №6157 від 12.12.2023р. у оспорюваній частині, не доведено вину позивача у заподіянні шкоди державі у зв`язку із виявленою нестачею військового майна з урахуванням встановлених судом обставин щодо не прийняття його позивачем на відповідальне зберігання за актом прийом посади від 26.08.2023р. та з урахуванням аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства.

Є безпідставними та не обґрунтованими посилання відповідача на те, що в інвентаризаційних відомостях про майно, відсутня інформація про видані на склад РАО в/ч НОМЕР_2 біноклів 8х30 в кількості 6 штук, з огляду на те, що передача/видача вказаного майна за накладною № 80 мала місце 24.03.2022р., тобто, до прийняття посади позивачем за актом прийому посади від 26.08.2023р., а тому позивач не може нести дисциплінарну відповідальність за неналежне ведення обліку військового майна (прийняття, видачу) іншими посадовими особами.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і аргументи відповідача з приводу того, що під час прийому посади позивачем не було зазначено жодних зауважень та недоліків щодо відсутності майна зазначеного в акті прийому від 26.08.2023р., тому позивач прийняв фактичну кількість майна на складі з усіма недоліками, оскільки наведені аргументи суперечать порядку, умовам та способу дотримання процедури прийняття посади та прийняття військового майна на відповідальне зберігання посадовими особами військових частин, які не передбачені ні Інструкцією №440, ні Положенню №748, тому такі доводи відповідача визнаються судом неспроможними.

Інші доводи відповідача вивчені судом, однак, не беруться судом до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень наказу №6157 від 12.12.2023р. у оспорюваній частині, суд приходить до висновку, що наведений спірний наказ у оспорюваній частині є таким, що прийнятий не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи до уваги викладене, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті наказу №6157 від 12.12.2023р. в оспорюваній частині щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення суворої догани, до повної матеріальної відповідальності у вигляді утримання грошових виплат у розмірі 5427,54 грн., були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання наведеного рішення (наказу) у оспорюваній частині протиправним та його скасування.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №6157 від 12.12.2023р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №6157 від 12.12.2023р. в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» та утримання грошових виплат в розмірі 5 427,00 грн. 54 коп. (п`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 54 копійок).

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва