Справа № 815/4872/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 815/4872/17

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Турецької І.О.

секретар судового засідання Недашковська Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

У 2017 року ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил ( далі Відповідач), третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", з дати його видання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Указане судове рішення позивачем було оскаржено до апеляційного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності",- залишено без змін.

21.11.2023 року через підсистему Електронний суд (документ сформований в системі Електронний суд 20.11.2023) позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", в якій ОСОБА_1 просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року в адміністративній справі №815/4872/17 та прийняти нове судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року після усунення виявлених недоліків заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування заяви з урахуванням заяви про усунення недоліків (вхід. № ЕС/17154/24 від 04.12.2023 року) позивач зазначав, що нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для перегляду справи є зокрема, те, що починаючи з 02.07.2016 року (дата звільнення позивача з посади) і станом на 11.08.2017 року (дата видання наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 серпня 2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності), його службове становище в Збройних Силах України не було визначено. Також, заявник вказував, що Наказ командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.07.2016 №93 у дійсності не є наказом про зарахування позивача у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (не є наказом про визначення його службового становища в Збройних Сил України). На день видання наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 серпня 2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач у дійсності не був зарахований в розпорядження (не перебував у розпорядженні) командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, внаслідок чого він стосовно нього не був прямим начальником за службовим становищем та не мав стосовно нього дисциплінарної влади (не мав повноважень накладати на нього дисциплінарні стягнення). За твердженнями заявника, починаючи з 02.07.2016 року і станом на 11.08.2017 року позивач у дійсності не був зарахований в розпорядження (не перебував у розпорядженні) командира військової частини НОМЕР_1 , як про це безпідставно зазначено у наказі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 серпня 2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Починаючи з 02.07.2016 року (дата звільнення позивача з посади військової частини НОМЕР_1 ) командир військової частини НОМЕР_1 у дійсності не був стосовно нього прямим начальником за службовим становищем та не мав повноважень на прийняття стосовно нього рішення про призначення службового розслідування, внаслідок чого матеріали цього службового розслідування не були законною підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення, оформленого наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 серпня 2017 року № 78. В пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.07.2016 №164 внесено завідомо неправдиві відомості щодо перебування позивача у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та здавання посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом. Командиром військової частини НОМЕР_1 видано завідомо неправдивий офіційний документ, - наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.07.2016 №137 та внесено до його додатку завідомо неправдивих відомостей щодо перебування позивача у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Окрім того, ОСОБА_1 у своїй заяві звертав увагу, що після звільнення з посади 02.07.2016 року, у позивача не було жодних правових підстав виконувати службові обов`язки, оскільки наказами по особовому складу не зараховувався в розпорядження (не перебував у розпорядженні) жодної посадової особи Збройних Сил України, відповідно до вимог абзацу 19 пункту 116 Положення №1153/2008 та пункту 11.2 Інструкції №333. Разом з тим позивач не вважався таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, відповідно абзацу 21 пункту 116 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідач проти задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечував та просив відмовити у її задоволенні мотивуючи загалом тим, що така заява є необґрунтованою. Відповідач звертав увагу зокрема на те, що усі обставини, про які вказував ОСОБА_1 у своїй заяві досліджувались під час розгляду цієї справи, а вказані позивачем у заяві мотиви та обґрунтування, свідчать про його фактичну незгоду з висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову в цій справі.

15.02.2024р. Одеським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", - відмовлено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі № 815/4872/17, - залишено в силі.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказуючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2024р. у цій справі та прийняти нову постанову за наслідками провадження за нововиявленими обставинами.

Також, в апеляційній скарзі скаржник заявляє клопотання про постановлення окремих ухвал стосовно відповідача та третьої особи щодо вчинення службового підроблення вносячи в офіційні документи завідомо неправдиві відомості та складаючи завідомо неправдиві офіційні документи, та стосовно допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що судом не з`ясована істотна обставина, що починаючи з 02.07.2016р. (дата звільнення позивача з посади) і станом на 11.08.2017р. (дата видання наказу Командування ВМС ЗС України №78) службове становище позивача в Збройних Силах України не було визначено, що також підтверджується відповіддю Командування ВМС ЗС України від 20.10.2023р. Дана істотна обставина, як зауважується скаржником, не була і не могла бути йому відома на час розгляду справи, що підтверджується позовною заявою від 22.09.2017 та позовною заявою від 30.01.2020р. з уточненнями підстав позову.

За твердженнями ОСОБА_1 , представник відповідача ані в судовому засіданні ані у відзиві не надав заперечень щодо службового становища позивача в ЗС України починаючи з 02.07.2016р. і станом на 11.08.2017р. При цьому, яка стверджує сам апелянт вказує, він вважав, що двохмісячний термін його перебування у розпорядженні командувача ВМС ЗС України установлений п.117 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України та з жовтня 2016р. закінчився.

Скаржник наголошує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки відповіді Командування ВМС ЗС України від 20.10.2023р., не зазначено в мотивувальній частині про її відхилення та не надано мотиви відхилення; не з`ясовано обставину що містить відповідь командування від 20.10.2023р.; не зазначено посилання на п.116 положення №1153/2008; не зазначено посилання на п.11.1, 11.2 Інструкції №333; не з`ясовано обставини, зазначені в указаній вище відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.10.2023р.

Окрім того, апелянт вказує й про те, що судом не було досліджено та не оцінено письмові докази, в яких зазначається перебування позивача в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , що не відповідає дійсності; не з`ясовано обставину перебування позивача в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , що були підставою для видання спірного наказу, та не відповідає рішенню суду від 13.09.2021р. в якому суд зазначив про перебування позивача у розпорядженні Командувача ВМС ЗС України; не досліджено та не оцінено докази в яких зазначається про перебування позивача в розпорядженні командувача ВМС ЗС України, що не відповідає дійсності; не з`ясовано обставину наявності у справі доказів перебування позивача в розпорядженні Командувача ВМС ЗС України які містять службове підроблення, адже в дійсності ОСОБА_1 за його ствердженням не був зарахований в розпорядження командувача ВМС ЗС України.

До того ж, за доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції не з`ясовано та не досліджено обставини стосовно того, що у матеріалах службового розслідування містяться документи з неправдивими відомостями стосовно службового становища позивача, не з`ясовано наявність у справі суперечливих документів стосовно службового становища позивача станом на час виникнення спірних правовідносин; не з`ясовано обставини видання завідомо неправдивого офіційного документу - наказу військової частини НОМЕР_1 №137 від 21.07.2016, внесенні у п.1 наказу від 02 липня 2016р. №93 завідомо неправдивих відомостей, внесенні завідомо неправдивих відомостей у наказ від 19.11.2016 №164.

Узагальнюючи викладені у скарзі доводи, апелянт вказує, що суд першої інстанції не здійснив як окремої оцінки доказам так і вцілому доказам зібраним у справі щодо службового становища позивача, не перевірив чи прийнятий спірний наказ з дотриманням законодавчих вимог.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про хибність та необґрунтованість тверджень скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з підстав, наведених у відзиві.

23.05.2024р. від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява про відвід колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Танасогло Т.М., суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

Також, 29.05.2024р. від ОСОБА_1 надійшла заява з додатковими обґрунтуваннями щодо заяви про відвід колегії суддів.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного сулу від 29.05.2024р. визнано заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача Танасогло Т.М., суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П., - необґрунтованим.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024р., у задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача Танасогло Т.М., суддів Турецька І.О., Шеметенко Л.П. від розгляду апеляційної скарги на ухвалу одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі №815/4872/17 відмовлено.

29.05.2024р. від позивача у справі ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшли клопотання про дослідження судом в судовому засіданні доказів, клопотання про витребування доказів, заява про забезпечення доказів та зупинення провадження у справі у зв`язку з необхідністю направлення судового доручення щодо збирання доказів до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення та отримання доказів від відповідача, клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним з проханням виключити з числа доказів: п.1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 липня 20146 року №93; п.10 параграфу 3 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.11.2016 №164; параграфу 1 та наказу командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 13.02.2017 №17.

11.06.2024р. від представника третьої особи у справі військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони.

11.06.2024р. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду, у зв`язку із перебуванням члена колегії суддів судді Шеметенко Л.П. у відпустці понад 14 днів, для розгляду даної справи замість судді Шеметенко Л.П. призначено суддю Димерлія О.О.

20.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшла заява про недовіру колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, у складі судді-доповідача Танасогло Т.М., суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П., яка фактично за своєю суттю, як вважає колегія суддів, є заявою про відвід.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024р. визнано заявлений ОСОБА_1 про відвід від розгляду даної справи №815/4872/17 колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, у складі судді-доповідача Танасогло Т.М., суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П., - необґрунтованим.

20.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшла заява про службове підроблення службового становища позивача.

20.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення додатків до заяви про службове підроблення службового становища позивача.

20.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали.

20.06.2024р. від представника військової частини НОМЕР_2 надійшла заява із запереченнями проти заяви щодо забезпечення доказів.

26.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, у яких також міститься клопотання про долучення до матеріалів справи цих додаткових пояснень та додаткових доказів, доданих до цих пояснень.

27.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів та зупинення провадження у справі у зв`язку із необхідністю направлення судового доручення щодо збирання доказів. до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення та отримання доказів від відповідача.

Заявлені ОСОБА_1 клопотання, розгляд яких у відповідності до приписів КАС України не вимагає постановлення окремих процесуальних документів були розглянуті в судовому засіданні в протокольній формі, про що зафіксовано у протоколах судового засідання.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024р. було відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення доказів та зупинення провадження у даній справі №815/4872/17.

Щодо клопотань про постановлення окремої ухвали, в судовому засіданні було повідомлено, що дане питання буде вирішено під час ухвалення судового рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (ухвали) в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами за нововиявленими обставинами судового рішення по даній справі №815/4872/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», суд першої інстанції виходив з того, що всі доводи позивача фактично зводяться до необхідності переоцінки судом доказів у справі, та отримання нових доказів стосовно обставин, які вже встановлені судом, що відповідно до ст. 361 КАС України не є нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною 2 статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

При цьому, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Разом з тим, не відноситься до підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами відповідно до ч.4 ст.361 КАС України:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, проте він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Частиною 6 статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Проаналізувавши доводи скаржника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у даній справі №815/4872/17, оскільки усі його доводи фактично зводяться до необхідності переоцінки судом доказів у справі, та отримання нових доказів стосовно обставин, які вже встановлені судом, що відповідно до ст. 361 КАС України не є нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд звертає увагу, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду 13 вересня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності",- відмовлено в повному обсязі.

Указане вище судове рішення було оскаржено позивачем до апеляційного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності",- залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2022р. у справі №815/4872/17, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду віл 24 лютого 2022 року у справі №815/4872/17 - повернуто скаржнику.

Апеляційний суд наголошує, що всі надані позивачем докази, які на його думку містять нововиявлені обставини, наявні в матеріалах справи, та до того ж оцінювались судом під час прийняття рішення суду у даній справі, про перегляд якого за нововиявленими обставинами позивач наразі звертається.

Проаналізувавши наведені позивачем доводи та обставини, на які останній посилається як на нововиявлені обставини та заперечення сторони відповідача, колегія суддів приходить висновку, що загалом всі доводи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки судом доказів вже досліджених при розгляді справи та ухваленні судових рішень у цій справі.

Колегія суддів зауважує, що нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність й обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення не можуть визнаватися нововиявленими.

Як ґрунтовно звертав увагу суд першої інстанції при цьому, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Посилання скаржника на те, що під час розгляду справи № 815/4872/17 не було визначено його службове становище, що істотно вплинуло на з`ясування обставин у справі суд апеляційної інстанції оцінює критично, позаяк, безпосередньо зі змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 815/4872/17 вбачається (та підтверджується змістом позову), що позовні вимоги позивача були обґрунтовані, у тому числі наступним посиланням:

«…на дату видання оскаржуваного наказу службове становище позивача не було визначено, оскільки з жовтня 2016 року закінчився двомісячний термін перебування у розпорядженні, що установлений п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Таким чином, позивач вважає, що без посади та без службових обов`язків як похідними від посади він не міг виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та позивач систематично повідомляв про те, що з ним сталося».

Указаним доводам позивача, як вірно було враховано судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали, була надана відповідна правова оцінка, яка відображена у самому рішенні суду та такі доводи відхилені судом, що свідчить про те, що відповідні посилання позивача у його заяві, не є нововиявленою обставиною.

Так само посилання позивача на те, що на день видання оскаржуваного наказу він не був зарахований в розпорядження (не перебував у розпорядженні) командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, що не було встановлено судом під час розгляду справи, не є нововиявленими обставинами у спірному випадку, адже належним чином засвідчена копія витягу з наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.07.2016 року № 93 була досліджена судом в ході розгляду справі № 815/4872/17 (а.с. 17, т. 3).

Суд першої інстанції обґрунтовано також вважав, що звернення уваги позивача на застосування у наказі слова «вважати таким» не означає, що відповідне становище відсутнє, оскільки відповідно до тлумачного словника слово «вважати» означає визнаватися ким-, чим-небудь, якимсь, прирівнюватися до когось, чогось.

Відтак, вживання у наказі слова «вважати таким» означає, що позивач визнаний таким, що перебуває у розпорядженні командувача військово-Морських Сил Збройних Сил України, що й було встановлено судом в ході розгляду справі № 815/4872/17.

Стосовно посилань апелянта на обставину, що він перебував/ не перебував у розпорядженні, але не був зарахований, а саме не було відповідного наказу про його зарахування у розпорядження, на переконання апеляційного суду не мають принципового юридичного значення для вирішення спірного питання у межах розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та не являється нововиявленою обставиною, оскільки обставини щодо перебування позивача у розпорядженні командувача були встановлені судом, а по-друге, відмінності у виконанні обов`язків військовослужбовця та у реалізації повноважень командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України стосовно такого військовослужбовця, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, не передбачено.

Статтею 7. Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України визначено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

У відповідності до приписів ст. 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїми військовими званнями начальниками є:

військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;

військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу;

майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу;

полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу;

генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Згідно Переліку посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами, який затверджено Указом Президента України від 21 березня 2002 року № 277/2002 штатно-посадова категорія командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України «адмірал».

В силу вимог ст. 74 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України, командувач (начальник) військ (сил) Збройних Сил України, що не входять до складу видів Збройних Сил України, крім прав, якими наділено командувача військ оперативного командування, мають право понижувати у посаді офіцерів від заступників командирів полків, старших помічників командирів кораблів 1 рангу, відповідних їм і нижчих, а також позбавляти військового звання старших офіцерів у званні до майора (капітана 3 рангу) включно.

Колегією суддів вбачається з матеріалів справи, що у ході судового розгляду даної справи було встановлено, що станом на видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач мав військове звання старшого офіцерського складу «капітан 3 рангу», перебував у списках та виконував обов`язки у складі військової частини НОМЕР_1 , яка структурно входить до Військово-Морських Сил Збройних Сил України та підпорядковується командувачу Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Відтак, Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України мав повноваження з накладення дисциплінарного стягнення на позивача, про що ґрунтовно вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Підсумовуючи викладене, за наслідком апеляційного перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2024р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення по даній справі №815/4872/17, відтак у задоволенні вказаної заяви було обґрунтовано відмовлено, а вказане рішення залишено в силі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Також, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки доводи позивача щодо необхідності постановлення такої фактично зводяться до переоцінки доказів у справі.

Так, зокрема із заяви ОСОБА_1 , яку він заявляв у суді першої інстанції про постановлення окремої ухвали вбачається, що заявник просив: постановити окрему ухвалу відповідно статті 249 КАС України щодо осіб, що внесли в спірний наказ недостовірні відомості та які подавали та оформляли документи для видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що є службовим підробленням відповідно до статті 366 Кримінального кодексу України, та постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб, які не здійснили контроль за виконанням Закону України «Про очищення влади».

В свою чергу, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами, в діях відповідача судом першої інстанції обґрунтовано не було встановлено порушень закону та підстав посадових осіб до відповідальності.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо клопотань ОСОБА_1 про постановлення окремих ухвал, заявлених під час апеляційного перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2024р., суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не можуть бути усунені постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Колегія суддів при цьому зауважує, що реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, суд може постановити окрему ухвалу в порядку ч. 1,2 ст. 249 КАС України якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення.

Із заяв ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали вбачається, що від просить постановити окрему ухвалу стосовно відповідача та третьої особи щодо вчинення службового підроблення вносячи в офіційні документи завідомо неправдиві відомості та складаючи завідомо неправдиві офіційні документи; стосовно допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права; стосовно осіб які вчиняли службове підроблення, усіх представників учасників справи, які належать до юридичних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_3 , що вводили суди в оману щодо фактичних обставин, надавали завідомо недостовірні та підроблені докази.

Обґрунтовуючи необхідність постановлення окремої ухвали, ОСОБА_1 вказував, що посадовими особами внесено завідомо неправдиві відомості щодо його службового становища, а саме перебування позивача у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 також зазначав, що військові службові особи вчинили службове підроблення вносячи в офіційні документи до звільнення з посади та наказ командувача № 93 завідомо неправдиві відомості щодо останньої посади «заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

ОСОБА_1 наголошував, що починаючи з 02.07.2016р. і станом на 11.08.2017р. у дійсності він не був зарахований в розпорядження (не перебував у розпорядженні) командира військової частини НОМЕР_1 , як про це безпідставно зазначено у наказу Командування військово-морських Сил Збройних Сил України від 11.08.2017р. №78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та суперечить відповіді Командування ВМС ЗС України від 20.10.2023р. Починаючи з 02.07.2016р. (дата звільнення позивача з посади військової частини НОМЕР_1 ) командир військової частини НОМЕР_1 в дійсності не був стосовно позивача, на його думку, прямим начальником за службовим становищем та не мав повноважень на прийняття стосовно позивача рішення про призначення службового розслідування, внаслідок чого матеріали цього службового розслідування не були законною підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, оформленого наказом командування ВМС ЗС України №78 від 11.08.2017р.

Також, заявник звертає увагу, що третьою особою у справі не було надано жодних заперечень щодо заяви про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021р. у даній справі та зауважує вкотре, що посадовими особами вчинялись численні службові підроблення та вводили суд в оману, щодо фактичних обставин справи.

Оцінивши доводи ОСОБА_1 , враховуючи доводи сторони відповідача та пояснення представника третьої особи, які надавались під час розгляду справи в суді першої інстанції зокрема, які заперечували проти постановлення окремої ухвали з посиланням на відсутність ознак порушення закону, колегія суддів звертає увагу, що всі накази, на які посилається заявник ОСОБА_1 були предметом спору у судах, їх правомірність прийняття досліджувалась судом та ухвалені відповідні судові рішення.

Жодних доказів, з яких би вбачалась протиправність чи незаконність дій військових службових осіб, про які вказується ОСОБА_1 , у матеріалах справи не міститься, та наявність таких не підтверджується самим позивачем.

Також, суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для постановлення окремої ухвали стосовно допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема з тих підстав, що за наслідком апеляційного перегляду не встановлено таких.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 241-243, 249, 292, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі №815/4872/17 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28.06.2024р.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій І.О. Турецька