Справа № 990/195/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 червня 2024 року

м. Київ

справа №990/195/24

адміністративне провадження №Зі/990/67/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Радишевської О.Р. від участі у розгляді справи № 990/195/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання усунути бездіяльність, вжити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України (далі - відповідач), у якій вона просить Суд зобов`язати відповідача:

1. усунути бездіяльність і вжити дії щодо усунення проявів застосування Урядом, МВС, Держпраці на території України російських нормативно-правових актів "імперії зла СРСР", без їх реєстрації і без офіційного перекладу;

2. у рамках парламентського контролю, зобов`язати відповідача дати оцінку діям Уряду, МВС, Держпраці, які задля імперських амбіцій рФ, насаджують українцям акти "імперії зла СРСР" і тероризують виборців України мовою рФ;

3. у рамках парламентського контролю, зобов`язати відповідача із залученням міжнародних організацій ООН і ЄС, здійснити перевірку всіх високо-посадовців влади на предмет їх співпраці із КГБ СРСР та в подальшому із ФСБ рФ.

Крім того, позивач просить долучити у справу роботу депутата В.Черновіл "Правосуддя чи рецидиви терору".

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Жук А.В. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Загороднюк А.Г., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Радишевська О.Р.

Верховний Суд ухвалою від 03 червня 2024 року позовну заяву залишив без руху з огляду на її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України). Суд встановив позивачеві десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення виявлених недоліків шляхом: 1) зазначення номеру засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача; 2) уточнення предмета спору, кола учасників справи, змісту позовних вимог, відповідного їх правового обґрунтування і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідача; 3) зазначення переліку документів та інших доказів, що додані до позовної заяви; 4) обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 5) обґрунтувати питання дотримання положень статті 122 КАС України (чи подано позов у строк, установлений законом; 6) обґрунтувати підстави для звернення до суду в інтересах інших осіб, якщо має місце такий випадок; 7) за наявності підстав подати заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, у якій викласти обґрунтування, яким чином рішення у справі може вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки.

На виконання вимог ухвали, позивач 26 червня 2024 року надіслала уточнену позовну заяву, а також заяву про відвід суддів Жука А.В., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Радишевської О.Р., від участі у розгляді цієї справи.

У своїй заяві позивач просить відвести суддів із-за порушення ними вимог Конституції України, рішень ЄСПЛ, Конвенції ООН, угод про Євроінтеграцію. Заявник зазначає, що відповідно до інформації з певного інтернет ресурсу, колегія суддів, що розглядає справу є недоброчесними і корумпованими. Вказує, що колегія суддів постійно діє не на реалізацію завдань Конституції і адміністративного судочинства, а перебуває ментально під впливом "радянщини" та застосовує "плоди отруйного дерева" задля захисту дії радянських актів у правовому полі України, всупереч Євроінтеграції, тому вважає, що останні не можуть брати участь у розгляді цієї справи.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року визнано необґрунтованою вказану заяву ОСОБА_1 про відвід суддів й передано її для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 для розгляду заяви про відвід суддів визначено суддю Васильєву І.А.

Вирішуючи питання заявленого відводу, слід зазначити наступне.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме неприпустимою є повторна участь судді в розгляді адміністративної справи.

Слід зазначити, що приписи статті 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

У контексті цього варто зауважити, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Відтак для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею(ями) принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

При цьому за сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду, наведеною, зокрема в ухвалах від 26 вересня 2023 року у справі № 990/119/23 (провадження № 11-130заі23), від 27 вересня 2023 року у справі № 990/136/23, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Водночас, як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Із змісту заяви про відвід вбачається, що наявність обставин, які на думку позивача викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, позивач пов`язує з прийняттям судових рішень у інших справах та публікації у ЗМІ.

Однак, у відповідності до частини 4 статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, наведені заявником підстави не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості колегії суддів під час розгляду цієї справи як підстави для відводу відповідно до статті 36 КАС України. Фактично заява позивача містить тільки припущення, не підтверджені належними та допустимими доказами, що не може бути підставою для відводу складу колегії суддів з наведених заявником підстав.

До того ж, залишаючи позовну заяву без руху з метою усунення позивачем встановлених судом недоліків позовної заяви, колегія суддів дотримувалась процесуальних вимог, передбачених, зокрема, статтею 160 КАС України в частині приведення заявником в належне формулювання позовних вимог та їх правових підстав. Отже окремі посилання заявника, як на підставу для відводу колегії суддів на те, що "чиновники постійно одним реченням вказують, що позов не відповідає ст. 160 КАС України без аргументації", не відповідють змісту прийнятої колегією суддів ухвали від 03 червня 2024 року у справі № 990/195/24.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Радишевської О.Р. від участі у розгляді справи № 990/195/24, слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Радишевської О.Р. від участі у розгляді справи № 990/195/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

І.А. Васильєва

Суддя Верховного Суду