Справа № 320/20152/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року № 320/20152/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 29.04.2016;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області вчинити певні дії, а саме: поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 29.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є пенсіонером, перебувала на обліку у територіальних органах Пенсійного фонду України в АР Крим. В 2016 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про поновлення виплати пенсії, проте відповідачем відмовлено у поновленні виплаті. Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо непоновлення виплати пенсії та зазначає, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, то відповідно до вимог частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_1 , виданим Сакським МРВ ГУМВС України в Криму 26.03.1997 року.

До грудня місяця 1977 року позивач, проживала та працювала на території Київської області УСРС, потім - на Крайньої Півночі території рф, з 1981 року - в АР Крим.

У жовтні 2013 року по досягненню пенсійного віку за законодавством України позивачу була призначена пенсія за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , виданим 02.10.2013 року. У 2016 році я, позивач, переїхала з Автономної Республіки Крим на постійне місце проживання до Київської області смт. Ворзель.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 51120875, сформованого 29.12.2015), на ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 54, 9 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; розмір частки 1; дата та час державної реєстрації: 29.12.2015 09:54:27.

Позивач, з 29.04.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як внутрішньо переміщена особа позивачка зареєстрована з 13.03.2017 року, що підтверджується довідкою № .

Починаючи з 2016 року, позивачка неодноразово зверталася до органів Пенсійного фонду України з питання виплати пенсії. Але, отримувала в усній формі відповідь, що не має паперових носіїв моєї пенсійної справи.

У 2021 році за попередженням про заміну довідки ВПО від відповідача, довідка від 13.03.2017 була анульована та замінена на довідку від 19.05.2021№3216-.

Позивачка звернулася з запитом до Головного управління ПФУ у Київській області, у відповідь отримала Лист від 14.07.2022 року №1000-0202-8/63475, в якому повідомили про те, що електронна справа вивантажена та передана до відповідача 20.07.2021 року.Але, йде війна, тому нема змоги витребувати справу на паперовому носії.

У 2022 році позивачу поновили та виплатили пенсію тільки за вересень, жовтень та листопад 2022 року, потім, виплата була припинена. У зв`язку з чим, позивачка 08.02.2023 року звернулась знову до відповідача з питанням щодо поновлення виплати пенсії. Листом від 22.02.2023 року №1000-0202-8/26013, позивача, повідомили: оскільки паперова пенсійна справа до відповідача не надходила, підстав для продовження виплат пенсії не має.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо непоновлення виплати пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 52 Закону № 2262-XII передбачено, що особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі по тексту Порядок № 3-1) заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з метою поновлення виплати пенсії звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з відповідною заявою.

Відповідачем відмовлено у поновленні виплати пенсії через відсутність можливості отримання матеріалів пенсійної справи позивача з АР Крим.

Проте, суд звертає увагу відповідача на те, що відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсійних виплат позивачу, оскільки сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена. Окрім того, стаття 49 Закону №1058-IV не містить такої підстави припинення виплат пенсії як відсутність в пенсійного органу пенсійної справи в паперовому вигляді.

Наведені обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідача, яка виразилась у відмові в поновленні пенсійних виплат.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За змістом статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позиція пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Така позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними в постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на поновлення (а не призначення, оскільки пенсія позивачу уже була призначена раніше) виплати пенсії.

Отже, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), що полягає у відмові прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 виплатити пенсію, починаючи з дня звернення, а саме: з 29 квітня 2016 року.

Суд дійшов висновку, що позивач має право саме на поновлення виплати пенсії, оскільки пенсія їй вже була призначена.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1073,60 грн.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 29.04.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 29.04.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, ) судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.