Справа № 280/5313/19(ПРН/280/2/21)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5313/19(ПРН/280/2/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року (суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі за позовом Фонду Державного майна України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП№58087441 від 11.10.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

23.11.2020 Фонд державного майна України (далі по тексту заявник) звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року у справі № 280/5313/19 за нововиявленими обставинами, просив скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №280/5313/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Фонду державного майна України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами повернуто без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року задоволено апеляційну скаргу Фонду державного майна України, скасовано ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у справі №280/5313/19 (Н/280/9/20), справу № 280/5313/19 (Н/280/9/20) направлено до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами- задовольнив, скасував рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі №280/5313/19, прийняв нове рішення, яким позовну заяву Фонду державного майна України (01133 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ) задовольнив, а саме визнав протиправною та скасував постанову про накладення штрафу ВП№58087441 від 11.10.2019.

Відповідач, не погодившись з цією ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви.

Скаржник зазначає, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконання і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Законодавством прямо передбачені повноваження державного виконання на винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, які встановленні з метою здійснення достатніх дій для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Враховуючи вищезазначене та норми чинного законодавства 11.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн., якою зобов`язано боржника виконати рішення та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Як вбачається з аналізу викладених норм, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу від 11.10.2019 в рамках виконавчого провадження № 58087441 прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, при винесення процесуального документу державний виконавець відділу керувався вимогами Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин на боржника накладається штраф відповідно до цього Закону.

Постанову державного виконавця від 11.10.2019 ВП № 58087441 про накладення штрафу на ФДМУ у розмірі 5 100,00 грн винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та в діях державного виконавця не вбачається протиправності.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що рішення щодо поновлення не виконано з поважних причин, які не залежать від волі фонду про що неодноразово було повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позивач посилається на висновок, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Фонду у справі № 280/5313/19 було саме невиконання рішення суду у справі № 808/2199/18, яке було скасовано постановою Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 808/2199/18 з подальшим залишенням позовної ОСОБА_1 до Фонду, в. о. Голови Фонду Трубарова В. М. та Регіонального відділення Фонду по Запорізькій області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування наказу заяви - без розгляду, а отже, це свідчить про безпідставність накладення державним виконавцем штрафу на Фонд.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 808/2199/18 позов ОСОБА_1 до Фонду, в. о. Голови Фонду Трубарова В. М., Регіонального відділення Фонду по Запорізькій області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та скасування наказу було задоволено повністю, а саме судом:

Визнано протиправними дії виконуючого обов`язки голови Фонду державного майна України Трубарова Віталія Миколайовича зі звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Фонду державного майна України №99-р від 18 травня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на посаді ОСОБА_4 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 19 травня 2018 року.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19 травня 2018 по 06 листопада 2018 у розмірі 147029 грн. 18 коп. (сто сорок сім тисяч двадцять дев`ять гривень 18 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Фонду державного майна України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 24920 грн. 20 коп, підлягає негайному виконанню.

Фонд не погодився з зазначеним рішенням, у зв`язку з чим звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 808/2199/18 апеляційну скаргу Фонду було задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 808/2199/18 було скасовано в частині визнання протиправними дій виконувача обов`язків Голови Фонду ОСОБА_5 зі звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Регіонального відділення Фонду по Запорізькій області та в задоволенні позову в цій частині було відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 808/2199/18 касаційну скаргу Фонду державного майна України, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 808/2199/18, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022, позовну заяву залишено без розгляду.

15.01.2019 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №808/2199/18, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 13.11.2018.

Постановою державного виконавця від 11.10.2019 в межах виконавчого провадження № 58087441 за невиконання рішення суду у справі № 808/2199/18 та законних вимог державного виконавця на Фонд державного майна України накладено штраф.

Не погоджуючись з прийнятою постановою державного виконавця від 11.10.2019 в межах виконавчого провадження № 58087441 Фонд звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі № 280/5313/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 280/5313/19 у задоволенні позовних вимог Фонду державного майна України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови було відмовлено.

Рішення від 14.11.2019 по справі № 280/5313/19 прийнято з тих підстав, що Фонд Державного майна України не вчинив жодних дій щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі 808/2199/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яке підлягало негайному виконанню.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у справі №280/5313/19 було саме невиконання рішення суду у справі № 808/2199/18, яке скасовано Верховним судом з подальшим залишенням позовної заяви без розгляду, що свідчить про безпідставність накладення штрафу відповідачем на позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За правилами частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Відповідно до частини 2 статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Як констатував Верховний Суд у постановах від 07 травня 2020 року у справі № 826/7677/17, від 29 липня 2020 року у справі №814/733/15, від 30 липня 2020 року у справі №814/1130/15, від 25 лютого 2021 року у справі №814/3270/15 та інших, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, є те, що суттєві для рішення суду фактичні обставини, які входять до предмета доказування у справі, на час її розгляду існували, але не були і не могли бути відомі ані суду, ані заявникові.

У той же час, для визначених пунктом 3 частини другої статті 361 КАС України нововиявлених обставин, характерним є їхнє виникнення після ухвалення судового рішення, в основу якого було покладено інше судове рішення, яке існувало на час розгляду справи і про яке було відомо суду та всім учасникам судового процесу. У цьому випадку нововиявленою є обставина, яка полягає у подальшому скасуванні такого преюдиційного судового рішення.

При вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених пунктом 3 частини другої статті 361 КАС України, дослідженню підлягає те, чи скасоване судове рішення в іншій справі було покладено в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, тобто чи мало таке судове рішення преюдиційне значення і суттєво впливало на результат розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.

Отже, обов`язковою умовою для застосування норм пункту 3 частини другої статті 361 КАС України є скасування саме преюдиційного (того, що було покладено в основу рішення, яке заявник просить переглянути) судового рішення.

У постанові від 14 квітня 2021 року в справі № 9901/819/18 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених пунктом 3 частини 2 статті 361 КАС України, суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень. Разом із тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього.

Суд першої інстанції посилався на те, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі №280/5313/19 було саме невиконання рішення суду у справі № 808/2199/18, яке скасовано Верховним Судом з подальшим залишенням позовної заяви без розгляду, що на думку суду свідчить про безпідставність накладення штрафу відповідачем на позивача.

Підставою для задоволення заяви є п.3 ч.2 ст. 361 КАС України, а саме, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 808/2199/18, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 19 травня 2018 року; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19 травня 2018 по 06 листопада 2018 у розмірі 147029 грн. 18 коп. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 24920 грн. 20 коп, підлягає негайному виконанню.

15.01.2019 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №808/2199/18, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 13.11.2018.

Постановою державного виконавця від 11.10.2019 в межах виконавчого провадження № 58087441 за невиконання рішення суду у справі № 808/2199/18 та законних вимог державного виконавця на Фонд державного майна України накладено штраф.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі № 280/5313/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 280/5313/19 у задоволенні позовних вимог Фонду державного майна України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 808/2199/18, зокрема, скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 та направлено справу на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 808/2199/18, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022, позовну заяву залишено без розгляду.

Тобто звільнення з посади є законним, відтак відсутні підстави для поновлення та нарахування середнього заробітку.

Беручи до уваги наведене та хронологію обставин цієї справи, оскільки постановою Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 808/2199/18 скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанцій про визнання протиправним та скасовано наказ про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то таке рішення, втрачає свою силу, а працівник уважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення.

Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2023 року справа № 300/5190/21 зауважив, що ключовим у цьому випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення про поновлення на роботі та зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Висновки аналогічну змісту викладені Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 2а-8044/09/1370, від 31 жовтня 2023 року у справі №460/10065/21.

Також правова позиція Верховного Суду по застосуванню пункту 3 частини 2 статті 361 КАС України викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 814/3270/15, в якій Суд за наявності факту скасування судового рішення, на якому базувалось рішення, що переглядається, дійшов до висновку про наявність підстав для перегляду рішень за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 3 частини 2 статті 361 КАС України.

У цьому аспекті суд також зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 460/9512/21 зауважено про те, що у разі, якщо судове рішення суду першої інстанції буде скасоване в апеляційному чи касаційному порядку, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідною заявою в порядку статті 361 КАС України про його перегляд за нововиявленими обставинами.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

За приписами частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко