Справа № 240/2817/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Житомир

справа № 240/2817/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що виразилася у не поданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402;

- зобов"язати командира Військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у складі Вйськової частини НОМЕР_1 , 18.06.2023 перебував в с. Вільне Поле Комарської сільської громади Волноваського району Донецької області, де в ході бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу отримав бойове поранення.

Після ураження втратив свідомість та був евакуйований побратимами до лікувально-санітарного пункту, розташованого в районі села Гаврилівка, що у Синельниківському районі Дніпропетровської області.

Після отримання первинної медичної допомоги був направлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради, де проходив лікування в період з 19.06.2023 по 23.06.2023. Окрім того, з 23.06.2023 по 30.06.2023 проходив лікування у КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради.

Зазначає, що неодноразово звертався до свого безпосереднього командира про видачу йому довідки про обставини травми, що передбачена у Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

Однак, не дивлячись на повну обізнаність безпосереднього командира про обставини травми та наявність документального підтвердження його поранення під час бойових дій довідка про обставини травми видана не була.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 квітня 2024 року відповідач надіслав до суду клопотання про поновлення пропущеного з поважним причин процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

21 червня 2024 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що у первинній медичній картці (формі 100) від 19 червня 2023 року, наявністю котрої позивач доводить отримання поранення, має зазначений діагноз: наслідки ЗЧМТ (закритої черепно-мозкової травми). Дана довідка не містить інформацію про факт отримання поранення під час бойових дій. Більш того у позові зазначена дата ЗЧМТ -12.2022р.

Також зазначає, що виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3329 неврологічного відділення ОСОБА_1 містить наступний діагноз: наслідки ЗЧМТ забою головного мозку 12.2022 року. На переконання відповідача, ця інформація дає підстави вважати, що ОСОБА_1 мав ЗЧМТ та її наслідки ще до прибуття в зону виконання бойових завдань у червні 2023 року та не отримував поранення у вигляді ЗЧМТ або будь-якого іншого бойового поранення у червні 2023 року.

Вказує, що у Журналі ведення бойових дій 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 відсутні записи, що містять інформацію про виконання бойового завдання та отримання поранення військовослужбовцем ОСОБА_1 18.06.2023 чи у інші дати червня 2023 року. Здійснення евакуації в лікувально-санітарний пункт Гаврилівка 18.06.2023 ОСОБА_1 також не має відображення в зазначеному журналі.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації та проходить військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Згідно з довідкої №9710/926 від 18.01.2024, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 14.05.2023 по 05.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у н.п. Шевченкове Волноваського району, Донецької області на підставі наказу командуючого ОГУ «Донецьк» №189 від 22.07.2023.

Аргументуючи підстави звернення до суду позивач вказує, що 18.06.2023 перебував в с. Вільне Поле Комарської сільської громади Волноваського району Донецької області, де в ході бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу отримав бойове поранення.

Після ураження позивач був евакуйований побратимами до лікувально-санітарного пункту, розташованого в районі села Гаврилівка, що у Синельниківському районі Дніпропетровської області, де отримав первинну медичну допомогу, про що складено первинну медичну карту (Форми 100), яка визначена Додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 №258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України».

Після отримання первинної медичної допомоги ОСОБА_1 був направлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради, де проходив лікування в період з 19.06.2023 по 23.06.2023, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3329, із зазначенням діагнозу:

- наслідки ЗЧМТ (забою головного мозку 12.2022 р.). Посттравматична енцефалопатія. Вибухова травма ЗЧМТ (18.06.2023р.) СГМ анамнестично. Кістозно-гліозні зміни лівої скроневої частки посттравматичного генезу (за даними МРТ головного мозку від 31.03.2023р.) Виражений цефалічний, вегето-судинний з симпато- адреналовими пароксизмами, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдромом. Посттравматична епілепсія генералізованими нападами. Акубаротравма.

В подальшому, в період з 23.06.2023 по 30.06.2023 ОСОБА_1 проходив лікування у КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, з діагнозом: наслідки ЗЧМТ; посттравматична енцефалопатія.

10.10.2023 представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 направлений адвокатський запит за вих. №1/10-10/23 з проханням, зокрема, надати ОСОБА_1 довідки про обставини травми отриманої 18.06.2023, передбаченої Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

Листом від 03.11.2023 за вих.№5610 Військова частина НОМЕР_1 повідомила адвокату, щодо необхідності надання уточненого запиту, оскільки ОСОБА_1 з вказаним ідентифікаційним кодом не є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02 листопада 2023 року за №232-РС рядового ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2023 №552 звільнено у запас відповідно до абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю.

На повторний адвокатський запит від 18.01.2024 за вх.№1/18-01/24, зокрема, щодо надання довідки про обставини травми отриманої ОСОБА_1 18.06.2023, Військова частина НОМЕР_1 листом від 20.02.2024 №1383, повідомила про те що довідка про обставини травми, передбаченої у Додатку 5 Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 не видавалася.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягає, що йому протиправно не було видано довідку про обставини травми, отриманої ним 18.06.2023.

Надаючи правову оцінку доводам сторін, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також - Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону №2232-XII регламентовано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232-XII).

Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).

Абзацом 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Слід зазначити, що на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено та діє до теперішнього часу.

Як свідчать матеріали справи, 18.06.2023 позивач був евакуйований до лікувально-санітарного пункту розташованому в районі села Гаврилівка, що у Синельниківському районі Дніпропетровської області, де отримав первинну медичну допомогу, про що складено первинну медичну карту (форми 100) від 19.06.2023.

Після отримання первинної медичної допомоги ОСОБА_1 був направлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради, де проходив лікування в період з 19.06.2023 по 23.06.2023, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3329, із зазначенням діагнозу: наслідки ЗЧМТ (забою головного мозку 12.2022 р.). Посттравматична енцефалопатія. Вибухова травма ЗЧМТ (18.06.2023р.) СГМ анамнестично. Кістозно-гліозні зміни лівої скроневої частки посттравматичного генезу (за даними МРТ головного мозку від 31.03.2023р.) Виражений цефалічний, вегето-судинний з симпато- адреналовими пароксизмами, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдромом. Посттравматична епілепсія генералізованими нападами. Акубаротравма.

При цьому, відповідач визнає, що здійснення евакуації в лікувально-санітарний пункт Гаврилівка 18.06.2023 ОСОБА_1 не відображено в журналі ведення бойових дій, саме тому довідка про обставини травми не оформлялася у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання травми військовослужбовцем у рапортах командира, журналу бойових дій, книги обліку медичного пункту механізованого батальойону Військової частини НОМЕР_1 .

Оцінюючи доводи позивача про бездіяльність військової частини щодо не видачі довідки про обставини травми за фактом отриманого ОСОБА_1 18.06.2023 поранення під час виконання обов`язків військової служби, слід зазначити наступне.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 року (надалі - Закон №551-XIV) затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

В силу ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Отже, службове розслідування стосовно військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України проводиться у випадках не виконання (неналежного виконання) ними своїх службових обов`язків або вчинення правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дій (бездіяльності) які призвели до завдання шкоди державі, та призначається таке розслідування письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за №1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (надалі - Інструкція №332).

За змістом п. 1 розділу І Інструкції № 332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.

У відповідності до п. 3 розділу І Інструкція №332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Пунктом 1 розділу II Інструкції №332 визначено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме, обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Тобто, Інструкцією чітко визначено, що відноситься до травм одержаних від нещасного випадку, а "дії з боку противника" в даному переліку відсутні як такі.

Разом з тим, ракетно-артилерійський обстріл один із видів вогневого враження під час воєнних конфліктів, тобто є діями з боку противника в районі ведення бойових дій, а травми отримані внаслідок таких обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

Пунктом 18 розділу II Інструкції №332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:

дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;

військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;

вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;

коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);

перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;

порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;

заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 1 розділу І Методики визначення військових втрат, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, затвердженої наказом Міністерства оборони України 14.09.2022 №277, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25.11.2022 №1471/38807 (далі - Методика визначення військових втрат), ця Методика встановлює механізм визначення військових втрат, що включають людські та матеріальні військові втрати і витрати, пов`язані з бойовими діями (терористичними актами, диверсіями, ракетно-бомбовими ударами), спричинені військовою агресією російської федерації.

Таким чином, порівняльний аналіз приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків № 332 та Методики визначення військових втрат, дає суду підстави дійти висновку про необхідність розмежування нещасного випадку та бойових людських втрат (військових втрат).

Слід звернути увагу, що Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків №332 не передбачає проведення розслідування лише у тому випадку, якщо військовослужбовець отримав травму внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, і такі випадки є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

З матеріалів справи встановлено, що обставини, при яких позивач отримав травму, пов`язані з діями з боку противника в районі ведення бойових дій, про, що й зазначає сам позивач у позовній заяві.

Слід наголосити, що ракетно-артилерійський обстріл це вид вогневого враження під час воєнних конфліктів, тобто є діями з боку противника в районі ведення бойових дій, тому травми отримані внаслідок таких обліку, як нещасні випадки не підлягають.

Відповідно, такі обставини отримання позивачем травми не підпадають під сферу регулювання Інструкції №332, в якій чітко зазначено, що ця Інструкція не поширюється на військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

А тому, підстави для проведення службового розслідування згідно з Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків №332 відсутні.

Слід зазначити, що з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (надалі по тексту також - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (надалі по тексту також - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).

Главою 6 розділу II Положення №402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно із пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва) проводиться, зокрема, на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Також Додатком 5 до Положення №402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.

Системний аналіз Положення №402 дозволяє суду прийти до висновку про те, що передумовою для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) має бути наказ командира військової частини про отримання військовослужбовцем травми.

Приписами статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим.

У статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік обов`язків начальника медичної служби, зокрема, останній зобов`язаний готувати медичні документи, необхідні для проходження військовослужбовцем медичного огляду військово-лікарською комісією, та доповідати командирові бригади про його результати; за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння) складати довідку встановленого зразка про обставини одержання поранення (травми, отруєння). Довідку про поранення (травму, отруєння) в усіх випадках подавати до закладу охорони здоров`я, в якому лікується поранений (травмований), після проведення службового розслідування, але не пізніше 10 діб після отримання поранення (травми, отруєння).

Частиною 1 статті 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ (у редакції станом на момент отримання позивачем 18.06.2023 травми) визначено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Яка визначено частиною 2 статті 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ у разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

Наведені положення передбачають право військовослужбовця на отримання довідки про обставини травми за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Аргументуючи підстави відмови, відповідач вказує на відсутність в журналі ведення бойових дій зафіксованого факту евакуації ОСОБА_1 в лікувально-санітарний пункт Гаврилівка (18.06.2023).

Однак, суд критично ставиться до вказаних доводів, оскільки згідно з довідкою №9710/926 від 18.01.2024, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 14.05.2023 по 05.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у н.п. Шевченкове Волноваського району, Донецької області на підставі наказу командуючого ОГУ «Донецьк» №189 від 22.07.2023.

В свою чергу, складена 19.06.2023 первинна медична картка (Форми 100), яка визначена Додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 №258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України», є документом, що у сукупності вказаних обставин, свідчить про отримання поранення військовослужбовцем - ОСОБА_1 під час несення служби - 18.06.2023.

Суд наголошує, що заповнена первинна медична картка має юридичне значення, вона свідчить про факт поранення (захворювання) і дає право пораненому (хворому) на евакуацію в тил.

Вказані обставини відповідач на підставі належних і достовірних доказів не спростував. При цьому у доданих до позову довідках з медичних установ наявне посилання, що отримання вибухової травми, ЗЧМТ - 18.06.2023.

В свою чергу, неналежне оформлення та ведення відповідачем первинної документації не може ставити в залежність прав та інтересів позивача на належне, гарантоване державою право на виплату грошового забезпечення.

Що стосується запиту представника позивача від 18.01.2024 до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати довідку про обставини отримання ОСОБА_1 18.06.2023 травми (згідно з формою до Додатку № 5 до Положення №402), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція №124), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі - Інструкція №735), яка визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (надалі по тексту також - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (надалі по тексту також - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Інструкції №735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону (пункт 6 глави 1 Інструкції №735).

Приписами пункту 5 глави 3 Інструкції №735 передбачено, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини (пункт 7 глави 3 Інструкції №735).

У додатку 44 до цієї Інструкції відсутній строк виконання (розгляду) рапорту військовослужбовця про видачу довідки про обставини поранення (травми, контузії).

Відповідно до пункту 6 глави 3 Інструкції №735 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Судом встановлено, що відповідач розглянув адвокатський запит та надав відповідь листом від 20.02.2024 №1383, відповідно до якого повідомив про те що довідка про обставини травми, передбаченої у додатку 5 Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 не видавалася.

Однак, як свідчать матеріали справи, до вказаного адвокатського запиту відповідачу надано зокрема копію первинної медичної картки (форми 100) від 19.06.2023 та копії виписок із медичної картки стаціонарного хворого №3329 та №13272, однак жодної правової оцінки вказаним документам, відповідачем не було надано.

Суд звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Європейський суд у справі Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" , заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" , заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", пункт 128, та "Беєлер проти Італії", пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про правомірність дій відповідача щодо не видачів довідки про обставини травми, в частині що оспорюється позивачем, суд досліджує дотримання відповідачем процедури та порядку її винесення та не втручається у дискреційні повноваження суб"єкта владних повноважень щодо встановлення підстав для її видачі.

Підсумовуючи наведене, дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 18.01.2024 за вх.№1/18-01/24 в частині видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, суд зазначає, що позивачу не було відмовлено у видачі такої довідки, оскільки звернення позивача не було розглянуте по суті, з урахуванням поданих документів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та допустимим способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 18.01.2024 за вх.№1/18-01/24 в частині видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду заяви від 18.01.2024 за вх.№1/18-01/24 в частині видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402,

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву від 18.01.2024 за вх.№1/18-01/24 в частині видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 02 липня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко