Справа № 620/6210/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
27 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/6210/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій вчинених, відповідачем на виконання рішення суду від 28.06.2023 по справі № 620/6210/23,
У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа № 620/6210/23.
18.06.2024 ОСОБА_1 (далі також заявник) в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати протиправними дії, вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, при виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23, що полягають:
1) у перерахунку розмірів пенсії ОСОБА_1 , починаючі із 01.03.2023, з порушенням, набутого за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23, права на перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., індексації базового ОСНП2022, без обмеження пенсії максимальним розміром;
2) у зменшенні розмірів пенсії ОСОБА_1 , при здійсненні у червні 2024 не передбаченого законодавством перерахунку пенсії, по відношенню до розмірів пенсії, встановлених за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у 10-дений термін після набрання ухвалою суду законної сили, повідомити Чернігівський окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 14, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, та вжити заходів щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23 у повному обсязі.
Заявник обґрунтовує заяву тим, що при виконанні рішення суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23 відповідач обмежив виплату пенсії, а саме зменшив розмір щомісячної доплати до пенсії з 2000,00 грн до 559,77 грн, та припинив нарахування та виплату індексації базового ОСНП 2022, що свідчить про протиправність його дій.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області пояснення не подано.
Розглянувши вказану заяву, суд встановив.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 620/6210/23, що набрало законної сили 27.09.2023, позов задоволено повністю.

01.11.2023 позивачу видано виконавчий лист.

05.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75226647 з примусового виконання виконавчого листа від 01.11.2023 у справі №620/6210/23 та боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4, 5 ст.383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної заяви, в судове засідання не прибули, тому її розгляд слід провести за відсутності сторін.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Так, відповідно до ч.2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, за правилами ч.1,6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.02.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.02.2023 №ФЧ 55215/ІІ, станом на 01.01.2021, з урахуванням індексації у розмірі 1481,71 грн та у розмірі 1500,00 грн; доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, без обмеження максимальним розміром, з розрахунку 53% розміру грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Водночас зі змісту протоколу перерахунку пенсії позивача, долученого до заяви, видно, що пенсійним органом, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/6210/23, здійснено перерахунок пенсії, яка в підсумку (з надбавками та індексацією) з 01.03.2024 становить 18258,00 грн, з щомісячною доплатою 559,77 грн, та без нарахування та виплату індексації 2022 рік.

Вказане свідчить, що станом на день розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд встановив наявність обставин, які свідчать, що відповідач порушує законні права та інтереси позивача, ухиляючись від виконання ним дій зобов`язального характеру.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: "Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи".

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено положення ст. 370 КАС України, а саме: не виконано судове рішення, яке набрало законної сили.

Частиною 6 ст. 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Тобто, за результатами розгляду заяви в порядку ст. 383 КАС України, суд постановляє окрему ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 КАС України, а тому з урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/6210/23 зобов`язального характеру та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у місячний термін з моменту отримання цієї ухвали надати Чернігівському окружному адміністративному суду відповідь про виконання вказаної ухвали.

При цьому суд вважає, що окрему ухвалу потрібно направити Пенсійному фонду України, щодо реагування на дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, які не забезпечили виконання рішення суду у справі №620/6210/23 в повному обсязі, та не зазначили поважність причин його невиконання.

Щодо встановлення відповідачу десятиденного строку про вжиті заходи стосовно даного рішення суду.

Суд зазначає, що положення статті 383 КАС України не визначають тривалість строку, протягом якого відповідачем має бути повідомлено про вжиті заходи щодо виконання рішення суду, що свідчить про передачу законодавцем даного питання на розсуд суду, а тому, з урахуванням загальновідомих обставин введення на території України воєнного стану, суд вважає, що обґрунтованим буде строк - один місяць.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заява підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 18.06.2024 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в. Чернігівській області щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/15687/23.

Винести окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23.

Направити дану окрему ухвалу Пенсійному Фонду України для відповідного реагування: вжиття заходів для виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №620/6210/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в місячний строк з моменту отримання даної окремої ухвали повідомити Чернігівський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів.

Копію даної ухвали направити учасникам справи та Пенсійному фонду України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко