Справа № 380/5200/24
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 рокусправа №380/5200/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «ЛЕОПОЛІСБУД» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 172; ) з позовом до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка,1 ) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901127/2 від 09.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901129/2 від 09.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901131/2 від 09.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901149/2 від 11.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901156/2 від 12.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901158/2 від 12.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901174/2 від 16.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901176/2 від 17.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901218/2 від 16.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901269/2 від 06.11.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901284/2 від 08.11.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901312/2 від 20.11.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901396/2 від 21.12.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA 209000/2023/901409/2 від 28.12.2023;

- судові витрати покласти на відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту). Цей показник заявлено у митній декларації. На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Відтак, відсутні підстави для коригування митної вартості коригування митної вартості

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №23144 від 26.03.2024 року; вх. №25115 від 02.04.2024 року) в якому просив у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією, а також додатково надані документи і на підставі цього встановили розбіжності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Однак, позивачем не враховано, що відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівліпродажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних

товарів; 7)ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена особа зобов`язані надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МКУ).

За результатами опрацювання поданих декларантом до митного оформлення, до прикладу за митною деклараціє від 09.10.2023 №23UA01U8 встановлено:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури (п. 5.2 Контракту).

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK р.

Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Числове значення заявленої митної вартості перевірити в даному випадку не можливо.

Тому, вимога митного органу про надання додаткових документів була скерована у зв`язку із наявністю підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України.

Так, ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України чітко обумовлює право митного органу на витребування додаткових документів за наявності відповідних умов: 1. наявність розбіжностей; 2. наявність підробки; 3. відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості 4. відсутність відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В законі зазначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд постанові від 31.03.2020 року по справі №804/46595/18.

Позивач стверджує: «Тобто, відповідач помилково ототожнив вартість товару за договором, вказану в рахунку-фактурі (інвойсі) зі статистичною вартістю, яка зазначена в декларації країни відправника. Вказані значення є різними, а тому їх порівняння є недоцільним»

Однак, це виключно припущення позивача. Такі висновки не ґрунтується на жодних доказах, жодних положеннях як Польського, так і Українського законодавства.

Навпаки, це спростовується наступним.

Відповідно до п.п. «и» п.5 ч.8 ст 257 МК України «Процедура декларування» митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів про статистичну вартість товарів.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України №305 від 17.06.2020 року та №55 від 08.02.2022 року у Графа 46 «Статистична вартість» зазначається у валюті України поділене на 1000 й округлене до п`яти знаків у дробовій частині:

Значення митної вартості товару, наведене в графі 45 МД, якщо графа 45 МД заповнюється; Значення фактурної вартості, наведене в графі 42 МД, перераховане у валюту України за курсом, указаним у графі 23 МД, в інших випадках.

Таким чином, за законодавством України, статистична вартість збігається із митною вартістю.

Щодо неподання митному органу замовлення на товар як підстава для коригування митної вартості позивач стверджує: «Відтак, позивач переконаний, що подібне зауваження Митниці так само є необґрунтованим та не може створювати сумніви у правильності визначення митної вартості товарів, оскільки заявки на придбання товару не визначають фактурну вартість та не є документами, які позивач зобов`язаний надавати до митного оформлення».

Заявка є невід`ємною частиною договору на перевезення, оскільки в ній зазначається істотні умови перевезення: вартість перевезення та терміни його оплати, страхування, умови перевезення тощо. Також в інвойсі вказано номери замовлені, проте такі замовлення не надані.

Обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 04 липня 2022 року № 804/1053/16 касаційне провадження № К/9901/45832/18, зокрема зазначає наступне

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи».

Представник позивача подав відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримав повністю.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901127/2 від 09.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури (п. 5.2 Контракту).

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK р.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901129/2 від 09.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту;

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK р

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901131/2 від 09.10.2023року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 06.10.2023 р. за № ZK р.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901149/2 від 11.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK р зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK р.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901156/2 від 12.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK р. зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK р.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901158/2 від 12.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 09.10.2023 р. за № ZK р.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901174/2 від 16.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 13.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 13.10.2023 р. за № ZK ..

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901176/2 від 17.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 13.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 13.10.2023 р. за № ZK .

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901218/2 від 16.10.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п. 4 контракту від 10.06.2015 за № CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачено, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення не подані;

- в інвойсі від 24.10.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

Відповідно до п. 2.6 Контракту необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 24.10.2023 р. за № ZK.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901269/2 від 06.11.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п. 4 контракту від 10.06.2015 за № CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачено, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення не подані;

- в інвойсі від 31.10.2023р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

Відповідно до п. 2.6 Контракту необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 31.10.2023р. за № ZK.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901284/2 від 08.11.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п. 4 контракту від 10.06.2015 за № CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачено, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення не подані;

- в інвойсі від 06.11.2023р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

Відповідно до п. 2.6 Контракту необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 06.11.2023р. за № ZK.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA 209000/2023/901312/2 від 20.11.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 13.11.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у інвойсі від 13.11.2023 р. за № ZK .

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901396/2 від 21.12.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту;

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK .

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901409/2 від 28.12.2023 року.

За результатами аналізу поданих документів відповідачем встановлено наступне:

- в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту;

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK .

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, шляхом скасування оскаржуваного рішення.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР, Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З`явлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом з`явлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу методу значення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Зокрема, аналізуючи наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару , обставини, котрі слугували підставою для його винесення, а також доводи, аргументи учасників справи, у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що в у п. 33 оскаржуваних рішеннях, у яких мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначено наступне:

- п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані;

- в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури.

У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту;

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK .

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до п.4 Контракту від 10.06.2015 р. за №CP/ES/2015/09 передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що на підставі замовлення виставляється інвойс, та що позивачем під час митного оформлення було надано копію інвойсу від 30.11.2023 р. № ZK . Відтак, у відповідача була можливість встановити повну інформацію про поставку товару, зокрема його вартість. Суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано, яким чином ненадання позивачем копії замовлення впливає на митну вартість товару позивача.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно в інвойсі від 30.11.2023 р. за №ZK зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У п. 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання Покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено п. 2.6 Контракту, суд зазначає наступне.

Верховний Суд звернув увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої воно не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної; декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Вказані обставини по суті свідчать про те, що витребовуючи від позивача додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів відповідач діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства, вимог Митного кодексу України.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року в справі №809/1884/16.

Щодо твердження відповідача про те, що в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі від 30.11.2023 р. за № ZK , суд зазначає наступне.

Так, експортна декларація країни виробника - це документ, оформлений в країні експорту товару - в Польщі у відповідності до законодавства Польщі, без застосувань норм українського законодавства, а тому правильність оформлення митних документів продавцем-експортером не може впливати на право покупця визначити митну вартість товарів при імпорті за ціною контракту і не може слугувати підставою для сумнівів у заявленій митній вартості.

Таким чином, зазначені митницею у рішеннях про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.

З огляду на те вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення Львівської митниці №UA209000/2023/901127/2 від 09.10.2023; №UA209000/2023/901129/2 від 09.10.2023; №UA209000/2023/901131/2 від 09.10.2023; №UA209000/2023/901149/2 від 11.10.2023; №UA209000/2023/901156/2 від 12.10.2023; №UA209000/2023/901158/2 від 12.10.2023; №UA209000/2023/901174/2 від 16.10.2023; №UA209000/2023/901176/2 від 17.10.2023; №UA209000/2023/901218/2 від 16.10.2023; №UA209000/2023/901269/2 від 06.11.2023; №UA209000/2023/901284/2 від 08.11.2023; №UA209000/2023/901312/2 від 20.11.2023; №UA209000/2023/901396/2 від 21.12.2023; №UA209000/2023/901409/2 від 28.12.2023 та необхідність їх скасування.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування прийняття спірних рішень

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 3028,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між Приватним підприємством «Леополісбуд» та Адвокатським Об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» було укладеного Договір про надання правової допомоги № 516 від 26 січня 2023 року.

Згідно з п. 1.1. Договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання із надання правової допомоги щодо представницьких повноважень, захисту прав і законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю Сторін.

Згідно з п. 4.1. Договору, Сторони домовились, що вартість послуг Адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим Договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін в Актах про надання правової допомоги, які формуються Адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги (юридичних послуг) та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Сторони дійшли згоди, що Акти про надання правової допомоги повинні містити детальний опис виконаних робіт з розрахунком кількості робочих годин та вартості таких послуг, відомості про звітний період, номер справи, місця надання правової допомоги. Згідно з п. 4.2. Договору, Акти про надання правової допомоги повинні бути розглянуті, підписані, завірені печаткою (за наявністю) та повернуті Клієнтом Адвокатському об`єднанню протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання у спосіб, визначений п. 4.1. цього договору.

Згідно з Акту про надання правової допомоги №24 від 17.04.2024 року представник позивача надав наступні юридичні послуги:

- підготовка, написання і подача позовної заяви у справі (20 год.) 30000,00 грн.;

- підготовка, написання і подача відповіді на відзив у справі (6 год.) 10000,00 грн.;

Разом витрачено часу: 26 год.; всього до сплати 40000 грн.

Представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (вх. №31354 від 23.04.2024 року), де зазначив, що заявлена до відшкодування вартість наданих послуг є завищеною та такою, що не відповідає критеріям співмірності, визначеними ст. 134 КАС України, а відтак підлягає зменшенню.

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та у постанові від 14 липня 2021 року у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 Постанови).

Суд зазначає, що вказана справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, підготовка документів в цій справі не потребує великої кількості часу, а тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з Львівської митниці на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов позовом Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901127/2 від 09.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901129/2 від 09.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901131/2 від 09.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901149/2 від 11.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901156/2 від 12.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901158/2 від 12.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901174/2 від 16.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901176/2 від 17.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901218/2 від 16.10.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901269/2 від 06.11.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901284/2 від 08.11.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901312/2 від 20.11.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901396/2 від 21.12.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901409/2 від 28.12.2023 року.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Л ЕОПОЛІСБУД» сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (на користь Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» 8000 ( вісім тисяч) грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Приватне підприємство «ЛЕОПОЛІСБУД» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 172; ).

Відповідач Львівська митниця (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ).

СуддяКухар Наталія Андріївна