Справа № 160/17085/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
01.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо звільнення ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) за абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період під час дії воєнного стану за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері, яка потребує постійного стороннього догляду і опіки;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) з військової служби на підставі абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період під час дії воєнного стану за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері, яка потребує постійного стороннього догляду і опіки, згідно поданих ним рапортів про звільнення від 08 березня 2024 року та від 01 квітня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 29.07.2024, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просять суд заборонити будь-якій службовій або посадовій особі військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) видавати накази, розпорядження або інші документи щодо переміщення ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), місцезнаходження якої АДРЕСА_1 , в зону бойових дій чи іншу область до набрання законної сили рішенням суду.
В обґрунтування поданої заяви зазначають, що позивач проходить військову службу в лавах ЗСУ під час воєнного стану, а тому є всі підстави вважати, що відносно нього може бути в будь-який час прийнято бойове розпорядження та направлено в зону бойових дій, права на звільнення якого порушуються відповідачем його протиправною очевидною бездіяльністю, у зв`язку із чим просить забезпечити позов.
Згідно з ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 1 ст.154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів ч. 1 ст. 154 КАС України суд розглянув ОСОБА_3 про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).
Відповідно до положень частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється, а також із особою позивача. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника) або покладення додаткового обов`язку.
Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.
Заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову просить заборонити будь-якій службовій або посадовій особі військової частини НОМЕР_1 видавати накази, розпорядження або інші документи щодо переміщення ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження якої АДРЕСА_1 , в зону бойових дій чи іншу область до набрання законної сили рішенням суду.
Необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, заявник мотивує тим, що має всі підстави для звільнення з військової служби з лав ЗСУ (має матір, яка потребує постійного стороннього догляду), подавши до відповідача два рапорти (від 08 березня та від 01 квітня 2024 року) та документи до них, що підтверджують підстави звільнення, однак лише отримав від відповідача лист-відповідь від 21 червня 2024 року помічника командира з правової роботи, з тексту якої вбачається, що внесені зміни до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», не мають підстав для звільнення позивача з військової служби за вищевикладеної обставини, що є предметом розгляду в даній.
Окрім того, суд також враховує вимоги Закону України №2359-IX від 08 липня 2022 року «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці», яким внесено зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що обраний заявником вид забезпечення позову щодо заборони будь-якій службовій або посадовій особі військової частини НОМЕР_1 видавати накази, розпорядження або інші документи щодо переміщення ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження якої АДРЕСА_1 , в зону бойових дій чи іншу область до набрання законної сили рішенням суду до ухвалення Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі за позовом ОСОБА_2 , за своїм змістом є фактично забороною вчиняти дії щодо виконання бойового наказу, який може бути виданий командирами бойових підрозділів в майбутньому, що відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
За таких обставин, згідно п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України існує пряма заборона у забезпеченні позову щодо заборони зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець