Справа № 300/1904/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2024 р. справа № 300/1904/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ), 15.03.2024 через систему "Електронний суд" звернулася до суду з позовною заявою до Національної поліції України (далі також відповідач, НП України) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Враховуючи викладене, просить визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) позивача та призначити, нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.10-11).
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 08.04.2024. Представник відповідача зокрема зазначила, що оскільки позивач звільнений зі служби в поліції 11.02.2022, довідка про результати визначення у позивача ступеня втрати професійної працездатності у відсотках видана йому лише 21.09.2022, інвалідність протягом шести місяців після звільнення позивачу не визначена, керуючись положеннями Закону №580-VIII, Порядку №4, а також висновками, викладеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.04.2020 у справі №3-326/2019 (7846/19), вважає доведеним, що правові підстави для призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п.5 ч. 1 ст. 97 Закону об`єктивно відсутні. Просила відмовити у задоволенні позову (а.с.70-80).
Представник позивача скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив, яка від представника позивача надійшла через систему "Електронний суд" 11.04.2023. У даній відповіді на відзив зокрема зазначила, що на думку Конституційного Суду України, положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону щодо підстав та умов для виплати одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському протягом шести місяців після звільнення його з поліції інвалідності внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, не містять ознак дискримінації. Підстави та умови виплати поліцейським одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності без визначення інвалідності та без звільнення передбачені положеннями пункту 5 частини 1 статті 97 Закону. За положеннями частини 1 статті 77 Закону настання хвороби, несумісної з проходженням служби в поліції, є підставою для звільнення особи зі служби в поліції, зокрема відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону. Водночас пункт 5 частини 1 статті 97 Закону не передбачає звільнення поліцейського зі служби в поліції з визначенням йому інвалідності як умову для виплати йому одноразової грошової допомоги згідно з цим пунктом. Тобто, як зазначив Конституційний Суд, у випадку, якщо особа звільнена зі служби за станом здоров`я для неї є спеціальна норма закону, за якою здійснюється виплата ОГД (п.3 ч. 1 ст. 97 Закону), якою дійсно передбачено конкретні строки проходження огляду МСЕК та звернення для виплати, а також умову звільнення зі служби за конкретною підставою. У той же час, виплата ОГД на підставі п. 5 можлива як до звільнення, так і після звільнення. Вважає, що у даному випадку, враховуючи той факт, що Конституційний Суд розглядав питання відповідності Основному Закону саме п.3, а не п.5 ч. 1 ст. 97 Закону, не є правильним обмежене тлумачення норми права не на користь особи. Просила позовні вимоги задовольнити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , 17.01.2022 проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, про що складена постанова №4. Позивачу встановлено діагноз: звичний вивих лівого плечового суглобу. Посттравматичний (13.02.2004 закритий піддзьобовий вивих головки лівої плечової кістки) деформуючий артроз лівого плечового суглобу II (другої) стадії, комбінована контрактура лівого плечового суглобу з незначним порушенням функції лівого плечового суглобу.
Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт №17 про нещасний випадок, виданий ВАСМ УМВС в Івано-Франківській області 02.06.2005).
Гіпертонічна хвороба I (першої) стадії, ступінь 1 (один), ризик помірний. СН-0 (нуль) ступеня. Хронічний безкам`яний холецистит в стадії ремісії. Гепатоз. Міопія слабого ступеня в 1.0д обох очей (гострота зору без корекції 0,6/0,9, з корекцією 1,0/1,0).
Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.26).
11.02.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №208 о/с "По особовому складу", відповідно до якого ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених з контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Івано-Франківській області) Управління дотримання прав людини, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію". Вислуга років у пільговому обчисленні 08 років 04 місяці 21 день; вислугу років для призначення пенсії 35 років 10 місяців 10 днів (а.с.28).
01.07.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №872 о/с "По особовому складу", відповідно до якого внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с у частині звільнення зі служби в поліції позивача (щодо розрахунку вислуги років) (а.с.29).
05.07.2022 ОСОБА_1 видана довідка про те, що він дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 23.08.1994 до 06.11.2015 і в Національній поліції України з 07.11.2015 до 11.02.2022, звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію", з 11.02.2022 (а.с.30).
У відповідності до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №056049, дата огляду 21.09.2022 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 20%, причина втрати працездатності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.31-32).
06.10.2022 позивач подав на ім`я голови Національної поліції України заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якого долучив усі необхідні документи, а саме:
1) довідку МСЕК №056049 від 21.09.2022;
2) копію постанови ВЛК №4 від 17.01.2022;
3) акти Н-1 від 02.06.2002, Н-5 від 13.02.2004;
4) копію паспорта та ідентифікаційного коду;
5) заяву на перерахунок коштів та банківські реквізити (а.с.33).
Оскільки жодної інформації про результати розгляду зазначеної заяви (рапорту) позивач не отримав, у зв`язку з чим 15.02.2023 ОСОБА_1 подав електронне звернення до відповідача, в якому просив повідомити про результати розгляду звернення (а.с.39).
Позивач зазначає, що у зазначеному листі від 18.11.2022 жодних конкретних причин відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги не викладено, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію"; зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2024 у справі №300/1281/23 апеляційну скаргу Національної поліції України задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №300/1281/23 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України Про національну поліцію. Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 (а.с.51-54).

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23. У відповіді на заяву Національна поліція листом від 12.02.2024 №23979/09-2024 зазначила, що оскільки довідку про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках отримано 21.09.2022, тобто після звільнення зі служби в поліції, призначення та виплата позивачу ОГД у разі втрати працездатності на підставі довідки від 21.09.2022 суперечитиме положенням Порядку №4 та п.5 ч.1 статті 97 Закону №580-VIII, так як право на отримання ОГД не виникло, у зв`язку з тим, що 21.09.2022 ОСОБА_1 фактично був цивільною особою, а положеннями п.5 ч.1 ст. 97 Закону №580-VIII не визначено додаткового строку після звільнення зі служби в поліції, протягом якого в разі встановлення ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності у звільненого поліцейського виникає права на отримання ОГД за цим пунктом. На підставі цього, за результатами повторного розгляду заяви (рапорту) позивача від 06.10.2022 про призначення, нарахування та виплату ОГД на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23 Національна поліції повторно відмовила в призначенні такої ОГД.

З цього приводу прийнятий Висновок від 02.02.2024 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с.37).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" (далі також Закон).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) с соціальною виплатою. гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого с часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно з ч. 2 цієї статті, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затверджено наказом МВС України від 11.01.2016 №4 (далі - Порядок №4).

Згідно з пп. 2 п. 4 Розділу 1 Порядку №4, випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Частиною 6 ст. 100 Закону передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

У відповідності до пп. 3 п. 1 розділу II Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності

- дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрат професійної працездатності у відсотках.

Згідно з п. 5 Розділу III, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у за 'язку з установленням працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках):

3) довідку органу, установи, організації; підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією:

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання:

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини т обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського. за формам визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляться від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган відмітку в паспорті).

Суд зазначає, що позивачем подано усі необхідні документи для призначення та виплати ОГД, які передбачені Законом та Порядком №4.

Відповідно до положення Розділу IV (зокрема, п. 1, 2, 3), у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу /11, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленого формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

У разі затвердження висновку про призначення ОГД керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату ОГД.

У разі відмови у призначенні ОГД чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Суд звертає увагу на те, що вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги передбачений ст. 101 Закону, відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть). поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння:

6) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що ОСОБА_1 - поліцейський, який отримав травму під час виконання ним службових обов`язків, що підпадає під п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону; розмір ОГД - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: позивач у визначений законом трирічний строк з моменту виникнення права на отримання ОГД (21.09.2022 р.) звернувся до Національної поліції України з відповідною заявою (рапортом); до заяви (рапорту) були подані усі необхідні документи, що передбачені Порядком №4 та Законом.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 08 листопада 2022 року у справі №380/8892/21, який стосується подібних правовідносин щодо зобов`язання провести виплату ОГД: "Колегія суддів звертає увагу, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що для належного способу захисту необхідного для поновлення прав ОСОБА _ 1, слід зобов`язати Головне управління Національної поліції України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити. нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із встановленням йому III груп інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків відповідно до п. п. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", з урахуванням раніше виплаченої суми".

Згідно правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові віл 25 вересня 2021 року у справі №2240/3024/1839, зазначено на таке: "39. Однак, як засвідчує зміст пунктів 1 -2 Порядку та умов виплати одноразово грошової допомоги у разі загибелі (смерть чи страти працездатності поліцейського, які визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського, оскаржуваний позивачем висновок готується фінансовим підрозділом й містить дані, зокрема, про ідентифікуючу інформацію щодо особи, яка звернулась із заявою про виплату допомоги, відомості про подію, яка зумовила таке звернення, правові підстави для призначення допомоги і розрахунок її розміру тощо.

40. Рішення ж про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови (пункт 3 вищезазначеного Порядку).

41. Тобто, за своїм характером і правовою природою вищевказаний висновок не є тим - рішенням суб`єкта владних повноважень, яким закінчується розгляд питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Такий документ виступає у якості джерела інформації, у якому зафіксовано дані та інформацію про заявника, причини і підстави призначення такої допомоги, розрахунок її розміру.

42. Оскаржуваний у цій справі висновок не створює юридичні наслідки для позивача. оскільки безпосередньо не зачіпає (не призводить до порушення) його прав, свобод, інтересів. не створює жодних правових наслідків (не позбавляє його можливості реалізувати наявне право, не покладає жодного додаткового обов`язку).

43. Зважаючи на відсутність підстав стверджувати, що внаслідок підготовки оскаржуваного висновку відбулось порушення прав або інтересів позивача, суди попередніх інстанцій мали б відмовити у задоволенні позову в цій частині".

Щодо посилань представника відповідача на висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.04.2020 у справі №3-326/2019 (7846/19), то суд погоджується з представником позивача та зазначає, що на думку Конституційного Суду України, положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону щодо підстав та умов для виплати одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському протягом шести місяців після звільнення його з поліції інвалідності внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, не містять ознак дискримінації. Підстави та умови виплати поліцейським одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності без визначення інвалідності та без звільнення передбачені положеннями пункту 5 частини 1 статті 97 Закону. За положеннями частини 1 статті 77 Закону настання хвороби, несумісної з проходженням служби в поліції, є підставою для звільнення особи зі служби в поліції, зокрема відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону. Водночас пункт 5 частини 1 статті 97 Закону не передбачає звільнення поліцейського зі служби в поліції з визначенням йому інвалідності як умову для виплати йому одноразової грошової допомоги згідно з цим пунктом. Тобто, як зазначив Конституційний Суд, у випадку, якщо особа звільнена зі служби за станом здоров`я для неї є спеціальна норма закону, за якою здійснюється виплата ОГД (п.3 ч. 1 ст. 97 Закону), якою дійсно передбачено конкретні строки проходження огляду МСЕК та звернення для виплати, а також умову звільнення зі служби за конкретною підставою. У той же час, виплата ОГД на підставі п. 5 можлива як до звільнення, так і після звільнення. Суд зазначає, що у даному випадку, враховуючи той факт, що Конституційний Суд розглядав питання відповідності Основному Закону саме п.3, а не п.5 ч. 1 ст. 97 Закону, не є правильним обмежене тлумачення норми права не на користь особи.

Суд також звертає увагу на те, що у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024, зокрема зазначено чи відшкодовувалась така шкода позивачу, з урахуванням порядку відшкодування шкоди у разі каліцтва працівника міліції, врегульованого ст. 23 Закону України "Про міліцію".

З цього приводу представник позивача повідомляє, що під час служби в міліції ОСОБА_1 не отримував ОГД в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ "Про міліцію", також не отримував ОГД і під час служби в Національній поліції України, оскільки довідка МСЕК, на підставі якої позивач отримав право на виплату ОГД отримана лише 21.09.2022.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дії Національної поліції України щодо відмови позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) позивача та призначити, нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №4429-8226-1949-5445 від 14.03.2024 на суму 969,96 грн (а.с. 8).

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 969,96 грн.

Крім того, представником позивача заявлено клопотання про відшкодування судових витрат по справі у розмірі 8000 грн.

Дослідивши матеріали клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, суд зазначає, що консультація клієнта з приводу збору необхідних документів, збір необхідних документів для складання позову, та складання позовної заяви не потребує значного часу, такі послуги не є послугами значного обсягу, а також те, що відповідач у відзиві заперечує про таку виплату, через що суд дійшов висновку, що клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 1000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію".

Зобов`язати Національну поліцію України (, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40108578, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок та частину витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Сторонам рішення надіслати через підсистему Електронний суд.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.