Справа № 160/6373/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2023 року Справа № 160/6373/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Галайди А.В.,
представників позивача: Селіна Д.А., Марченка В.А.,
представника відповідача: Степанова М.С.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
31.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради (далі КП «СРБД», позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення КП «СРБД» вимог п.181.1 ст.181, з урахуванням п.185.1 «б» ст.185, п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України (далі ПК України) через не реєстрацію КП «СРБД» платником податку на додану вартість (далі ПДВ) та про заниження позивачем внаслідок цього ПДВ, оскільки сума коштів, які КП «СРБД» отримало за договорами оренди нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, у кожному році за період з 2017р. по 2021р., включно, не перевищувала 1 000 000 грн., з урахуванням того, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №29/6 «Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету» 70% від орендної плати надходить до загального фонду міського бюджету, а 30% - балансоутримувачу, тобто КП «СРБД», отже, лише 30% від орендної плати потрапляє на рахунок КП «СРБД» і кожного року за період з 2017р. по 2021р. ця сума була меншою ніж 1 000 000 грн., тому у позивача не було передбачених п.181.1 ст.181 ПК України підстав для реєстрації платником ПДВ та, відповідно, для сплати цього податку. При цьому перевіркою правильності визначення підприємством фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) за період з 01.01.2017р. по 31.12.2021р. порушень не встановлено, а також порушень правильності обчислення КП «СРБД» податку на прибуток за період з 01.01.2017р. по 31.12.2021р. перевіркою не виявлено. Також позивачем зазначалося, що відповідачем не доведено наявності вини в діях КП «СРБД», а, отже, відсутня суб`єктивна сторона податкового правопорушення.
На виконання вимог вказаної ухвали суду від 05.04.2023 року позивачем 26.04.2023 року усунуто означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року вищевказану позовну заяву Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/637/23 за цією позовною заявою, а також призначено цю справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням першого підготовчого судового засідання на 14.06.2023 року о 13:30год.
08.06.2023 року до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву КП «СРБД», в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що за результатами проведеної перевірки КП «СРБД» встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, КП «СРБД» не перебувало в реєстрі платників ПДВ, в той же час, протягом цього періоду підприємство отримувало доходи від надання в оренду нежитлових приміщень, власником яких є Дніпровська міська рада, а КП «СРБД» ДМР балансоутримувачем (в укладених із орендарями договорах оренди орендодавцем виступає Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, із зазначенням того факту, що об`єкт оренди перебуває на балансі КП «СРБД»), при цьому за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, 70% якої спрямовує до загального фонду місцевого бюджету, а 30% - на рахунок балансоутримувача об`єкта, водночас, загальна сума - 100% орендної плати становить: 2017 рік 2 107 976,13грн., 2018 рік - 3 248 389,9грн., 2019 рік - 3 266 066,56грн., 2020 рік - 2 734 183,92грн., 2021 рік - 2 984 011,86грн., відтак, враховуючи фактичну схему роботи КП «СРБД» з надання в оренду приміщень, норма п.п.196.1.15 п.196.1 ст.196 ПК України, яка визначає які саме операції з оплати орендної плати за надане в оренду комунальне майно не є об`єктом оподаткування ПДВ, до позивача не може бути застосована, оскільки об`єкти, які надаються ним в оренду, не є цілісними майновими комплексами, крім того, суми орендної плати зараховуються до бюджету не в повному обсязі (лише 70%), за таких обставин, підприємство зобов`язано було зареєструватись платником ПДВ після того як сума його доходів (100% орендної плати) перевищила 1000 000 грн. - встановлений п.181.1 ст.181 ПК України критерій для обов`язкової реєстрації платником ПДВ, отже, оскільки заява на таку реєстрацію підприємством не надана, з 11.07.2017р. операції з надання приміщень в оренду підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах. Таким чином, в порушення п.181.1 ст.181, з урахуванням п.185.1 «б» ст.185, п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183 ПК України КП «СРБД» своєчасно не зареєструвалось платником ПІДВ і внаслідок цього занизило податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2665506 грн. Крім цього, відповідачем зазначено, що позивач, оскаржуючи дії ОСОБА_1 та Марини Твердохлєб, в описовій частині позовної заяви жодним чином не обґрунтовує у зв`язку із чим вважає дії посадових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області незаконними, отже, з аналізу позовної заяви слідує, що платник податків незгоден з результатами проведеної перевірки і тому, в такому випадку, належним та ефективним способом захисту права платника податків є оскарження саме податкового повідомлення-рішення. Разом з тим, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Відтак факт складення податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафних санкцій - є результатом проведеної перевірки та не може бути предметом позову. Крім того, відповідач зазначив, що змістовна частина позовної заяви стосується саме виявлених порушень, а позивач взагалі не посилається на певні недоліки або можливі порушення, котрі стосувались процедури призначення чи проведення перевірки, що лише підтверджує відсутність вини у діях посадових осіб контролюючого органу.
У підготовчому судовому засіданні 14.06.2023 року усною ухвалю суд, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у представника позивача витребувано копії декларацій з податку на прибуток КП «СРБД» за 2017-2021 роки та письмові пояснення щодо задекларованих в них сум доходу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/6373/23 до 01 серпня 2023 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 01 серпня 2023 року о 15:00 год.
25.07.2023 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, в яких останнім, зокрема, зазначалося, що, з урахуванням приписів п.181.1 ст.181, ст.182, ст.183 ПК України обов`язок щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань з ПДВ у суб`єкта господарювання виникає з моменту реєстрації особи платником ПДВ, якщо особа своєчасно подала заяву про реєстрацію платником ПДВ, або з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання Заяви №1-ПДВ, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1 000 000,0 гривень, у разі якщо платником не подано у визначений термін Заяву №1-ПДВ (вказана позиція також викладена в узагальнюючій податковій консультації щодо окремих питань, пов`язаних з обов`язковою реєстрацією осіб як платників податку на додану вартість, затвердженою наказом ДПС України від 06.07.2012р. №588). Щодо оподаткування ПДВ операцій з надання в оренду державного майна, відповідач зазначив, що операція з надання послуг з оренди нерухомого майна, яке знаходиться на митній території України, у тому числі що належить до державної власності, відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України є операцією з постачання послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується ПІДВ за ставкою 20 відсотків незалежно від того, в якому співвідношенні буде здійснюватися розподіл орендної плати.
25.07.2023 року до суду від позивача надійшли витребувані судом докази, а саме копії декларацій з податку на прибуток Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради за 2017-2021 роки.
Крім того, 25.07.2023р. позивач надав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначав, що дохід від будь-якої діяльності КП «СРБД» вказаний у рядку « 01» податкових декларацій, а саме склав: у 2017 році - 4 506 927 грн.; у 2018 році - 5 529 871 грн.; у 2019 році - 4 774 030 грн.; у 2020 році - 4 498 903 грн.; у 2021 році - 4 222 518 грн. При цьому дохід від будь-якої діяльності, зазначений у рядку « 01» податкової декларації складається з чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інших операційних доходів та інших доходів. Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи та інші доходи зазначаються у фінансовій звітності підприємства, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 №39 у « 2000», « 2120», « 2240» рядках, відповідно. Так, у рядку 2240 «Інші доходи» звітів про фінансові результати Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради вказано амортизацію безоплатно отриманого майна. Отже, у 2017 році амортизація безоплатно отриманого майна складала 3 834 171,22 грн.; у 2018 році 4 553 905,41 грн.; у 2019 році 3 794 210,19 грн.; у 2020 році З 678 648 грн.; у 2021 році 3 327 314,56 грн., що підтверджується Актом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.08.2022 № 1478/04-36-07-07/13418050. Відповідно до п.п.197.1.16. п.197.1 ст.197 ПК України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі об`єктів з балансу юридичної особи будь-якої форми власності на баланс іншої юридичної особи, яка перебуває в державній або комунальній власності, що проводяться за рішенням органу державної влади України або органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень та за рішенням юридичних осіб, у разі передачі основних засобів інфраструктури залізничного транспорту, незалежно від того, чи є суб`єкти операції платниками податку. Так, позивач наголосив, що все майно, яке використовується в операційній діяльності КП «СРБД», є майном Дніпровської територіальної громади, в особі Дніпровської міської ради та безоплатно передано на баланс підприємства. Таким чином, дохід Комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради склав: у 2017 році - 672 755,92 грн.; у 2018 році - 974 431,33 грн.; у 2019 році - 979 819,86 грн.; у 2020 році - 820 255,08 грн.; у 2021 році - 895 203,41 грн, що підтверджується актом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.08.2022 № 1478/04-36-07-07/13418050.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/6373/23 до 15.08.2023 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 15.08.2023 року о 15:30 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу №160/6373/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12.09.2023 року об 11:20 год.
У судовому засіданні 12.09.2023 року представники позивача підтримали пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому та у додаткових письмових поясненнях доводи, просили повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2023р. пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях, і просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 30.08.2022р. №1478/04-36-07-07/13418050, згідно з яким перевіркою, зокрема, встановлено порушення КП «СРБД» вимог п.181.1 ст.181, з урахуванням п.185.1 «б» ст.185, п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183 ПК України внаслідок не реєстрації платником ПІДВ та заниженням у зв`язку із цим податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 2665506 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Вимоги щодо реєстрації осіб як платників ПДВ передбачено статтею 181 ПК України.
Відповідно до п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Згідно з п.183.1, п.183.2 ст.183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.
За приписами п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
При цьому п.183.10 ст.183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
З наведеного слідує, що особа зобов`язана зареєструватися як платник ПДВ шляхом подання до контролюючого органу відповідної заяви, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень, при цьому обсяг постачання в розмірі 1000000 грн (без врахування суми податку на додану вартість у ціні придбаних та проданих товарів (робіт, послуг)) має бути досягнуто виключно за рахунок операцій, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового кодексу України; у разі неподання такою особою до контролюючого органу реєстраційної заяви, така особа несе відповідальність за ненарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Розділом V Податкового кодексу України, а саме статтями 194-197, передбачено (визначено) перелік операцій, які відносяться до:
- операції, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою (20%, 7% та 14%);
- операції, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою (0%);
- операції, що не є об`єктом оподаткування;
- операції звільнені від оподаткування.
Зокрема, п.п.196.1.15 п.196.1 ст.196 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування ПДВ операції з оплати орендної плати чи концесійного платежу за договорами відповідно оренди чи концесії цілісного майнового комплексу державного чи комунального підприємства (його структурного підрозділу), якщо орендодавцями чи концесієдавцями за договорами виступають органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, а платежі відповідно до закону зараховуються до Державного бюджету України або місцевого бюджету.
Відповідно до п.5 ст.17 Закону України від 03.10.2019р. №157-IX «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон №157-ІХ) порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування.
Тобто не є об`єктом оподаткування операції з оплати орендної плати за надане в оренду комунальне майно при дотримані наступних умов: в оренду надається цілісний майновий комплекс комунального підприємства (його структурного підрозділу); орендодавцем за договором виступає орган місцевого самоврядування; орендні платежі в повному обсязі зараховуються до місцевого бюджету. У разі недотримання будь-якої із зазначених умов операція з оплати орендної плати надане в оренду комунальне майно підлягає оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку за основною ставкою.
Крім цього, відповідно до п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі в державну власність чи комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність об`єктів усіх форм власності, які перебувають на балансі одного платника податку і передаються на баланс іншого платника податку, якщо такі операції проводяться за рішенням Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень. Норми цього підпункту поширюються також на операції з безоплатної передачі об`єктів з балансу юридичної особи будь-якої форми власності на баланс іншої юридичної особи, яка перебуває в державній або комунальній власності, що проводяться за рішенням органу державної влади України або органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень та за рішенням юридичних осіб, у разі передачі основних засобів інфраструктури залізничного транспорту, незалежно від того, чи є суб`єкти операції платниками податку.
Таким чином, для цілей реєстрації особи як платника ПДВ до загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового кодексу України, враховуються операції, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та операції, які підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою. Операції, що не є об`єктом оподаткування ПДВ та операції звільнені від оподаткування ПДВ, згідно з розділом V Податкового кодексу України, для визначення необхідного обсягу постачання (1000000 грн) не враховуються.
Як слідує з акта перевірки, протягом 2017-2021р.р. КП «СРБД» отримувало доходи від послуг з надання в оренду нежитлових приміщень комунальної форми власності, які належать Дніпровській міській раді та перебувають на балансі КП «СРБД» на умовах господарського відання, тобто КП «СРБД» є балансоутримувачем цих приміщень.
Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №29/6 «Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету» 70% від орендної плати надходить до загального фонду міського бюджету, 30% балансоутримувачу.
Судом також встановлено, що в укладених із орендарями типових договорах оренди орендодавцем виступає Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, із зазначенням того факту, що об`єкт оренди перебуває на балансі КП «СРБД», а за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, 70% якої спрямовує до загального фонду місцевого бюджету, а 30% - на рахунок балансоутримувача об`єкта, тобто позивача.
Таким чином, саме 30% від орендної плати було сплачено безпосередньо на рахунок КП «СРБД».
При цьому, враховуючи, що об`єкти, які надавалися позивачем за вищевказаними договорами в оренду, не є цілісними майновими комплексами, а суми орендної плати зараховувалися до бюджету не в повному обсязі, а лише 70%, то приписи п.п.196.1.15 п.196.1 ст.196 ПК України на такі операції позивача не поширюються і вони є об`єктом оподаткування ПДВ, що позивачем не заперечується.
З акта перевірки також слідує, що загальна сума орендної плати 100% становить: за 2017 рік - 2107976,13грн., за 2018 рік - 3248389,90грн., за 2019 рік - 3266066,56грн., за 2020 рік - 2734183,92грн., за 2021 рік - 2984011,86грн.
Отже, враховуючи рішення Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №29/6 «Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету» та умови договорів оренди щодо сплати на рахунок балансоутримувача об`єкта саме 30% від орендної плати, КП «СРБД» отримало за договорами оренди нерухомого майна: за 2017 рік - 632393,84грн., за 2018 рік - 974516,97грн., за 2019 рік - 979819, 97грн., за 2020 рік - 820255,17грн., за 2021 рік - 895203,56грн.
З долучених до матеріалів справи копій податкових декларацій КП «СРБД» з податку на прибуток підприємств за 2017-2021р.р. встановлено, що відповідно до рядку 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» цих податкових декларацій такий дохід позивача склав: у 2017 році - 4506927грн.; у 2018 році - 5529871грн.; у 2019 році - 4774030грн.; у 2020 році - 4498903грн.; у 2021 році - 4222518грн.
Наведене також зазначено й в акті перевірки позивача.
Разом з цим, судом встановлено, що дохід від будь-якої діяльності, зазначений у рядку « 01» вказаних податкових декларацій позивача, складається з чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інших операційних доходів та інших доходів. Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи та інші доходи зазначаються у фінансовій звітності підприємства, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000р. №39, у « 2000», « 2120» та « 2240» рядках, відповідно.
Так, у рядку 2240 «Інші доходи» звітів про фінансові результати КП «СРБД» вказано амортизацію безоплатно отриманого майна, а саме: у 2017 році амортизація безоплатно отриманого майна складала 3834171,22грн.; у 2018 році - 4553905,41грн.; у 2019 році - 3794210,19грн.; у 2020 році - 3678648грн.; у 2021 році - 3327314,56грн., що також підтверджується Додатком №6 до акта перевірки від 30.08.2022р. №1478/04-36-07-07/13418050 (рядок 2240 «Інші доходи» Амортизація безоплатно отриманого майна.
При цьому, як вказано вище, в силу приписів п.п.197.1.16. п.197.1 ст.197 ПК України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі об`єктів з балансу юридичної особи будь-якої форми власності на баланс іншої юридичної особи, яка перебуває в державній або комунальній власності, що проводяться за рішенням органу державної влади України або органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень та за рішенням юридичних осіб, у разі передачі основних засобів інфраструктури залізничного транспорту, незалежно від того, чи є суб`єкти операції платниками податку.
Таким чином, операції з амортизації безоплатно отриманого майна звільняються від оподаткування ПДВ та, відповідно, не враховуються для визначення необхідного обсягу постачання (1000000грн) для цілей реєстрації особи як платника ПДВ. Фактично відповідач також погодився з цим, бо, як слідує з наведеного на сторінках 9-11 акта перевірки розрахунку податкового зобов`язання з ПДВ, здійсненого контролюючим органом, суми амортизації безоплатно отриманого майна до нього не включалися.
Отже, дохід КП «СРБД», за виключенням сум амортизації безоплатно отриманого майна, які не можуть приймати участь в розрахунку обсягу постачання для цілей обов`язкової реєстрації платником ПДВ, склав: у 2017 році 672 755,92грн. (4506927грн. - 3834171,22грн.); у 2018 році - 975 965,59 грн. (5529871грн. - 4553905,41грн.); у 2019 році - 979 819,86грн. (4774030грн. - 3794210,19грн.); у 2020 році - 820 255,08 грн. (4498903грн. - 3678648грн.); у 2021 році - 895 203,41грн. (4222518 грн. - 3327314,56грн.).
За наведених обставин, кожного року протягом 2017-2021р.р. обсяг постачання для цілей обов`язкової реєстрації платником ПДВ у позивача не перевищував 1000000 гривень.
Позиція відповідача щодо необхідності врахування при розрахунку загальної суми обсягу постачання для цілей обов`язкової реєстрації платником ПДВ загальної суми орендної плати (100%) є помилковою, позаяк, і вищевказаним рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №29/6 «Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету», і умовами договорів оренди нерухомого майна,що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, встановлено, що 70% орендної плати спрямовується орендарем напряму до міського бюджету, а на рахунок балансоутримувача об`єкта (позивача) сплачується саме 30% від орендної плати, отже, 70% орендної плати не можуть бути зараховані до доходу КП «СРБД» і відображатись у його фінансовій звітності, чого позивачем і не робилося, а задекларований ним дохід, за виключенням сум амортизації безоплатно отриманого майна, які не можуть приймати участь в розрахунку обсягу постачання для цілей обов`язкової реєстрації платником ПДВ відповідно до приписів п.п.197.1.16. п.197.1 ст.197 ПК України, не перевищував 1000000 гривень щорічно протягом періоду 2017-2021р.р.
За таких обставин та вказаного правового регулювання, суд доходить висновку, що оскільки об`єм операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового кодексу України, у КП «СРБД» не перевищував щороку 1000000грн за весь період перевірки, а не лише протягом останніх 12 календарних місяців, то, відповідно, у позивача був відсутній обов`язок реєстрації у якості платника ПДВ, що передбачений п.181.1 ст.181 ПК України, у зв`язку із чим позивач також не мав обов`язку нараховувати та сплачувати ПДВ, отже, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачеві протиправно та без наявності на те законних підстав збільшено грошові зобов`язання з ПДВ.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі Порядок №727), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 1 червня 2017 року №396 (далі - Методичні рекомендації №396).
Згідно з Порядком №727 та Методичними рекомендаціями №396 акт документальної перевірки службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.
Одним із невід`ємних прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.
Відповідно до п.58.1 ст.58 та п.86.8 ст.86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
У разі незгоди з контролюючим органом платник податків має право оскаржити прийняте рішення (податкове повідомлення-рішення) (п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України).
За змістом приписів п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.
Натомість сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.
Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
При цьому акт лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, не є актом індивідуальної дії. Він є лише документом, що фіксує певні обставини так, як їх бачить працівник податкового органу, який проводить перевірку. Наявність акта перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи.
Права та обов`язки для суб`єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акта, а дії податкового органу по складанню акта перевірки є способом реалізації наданих суб`єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі ці дії не тягнуть для особи будь-яких правових наслідків, оскільки не тягнуть за собою юридичних наслідків.
Таким чином, позовна вимога у вигляді визнання протиправними дій посадових осіб або контролюючого органу при складанні акта перевірки та фіксації у ньому її результатів є неналежно обраним способом правового захисту позивача, оскільки вирішення такого спору не захищає саме по собі права чи інтереси платника податку. За наявності обґрунтованого позову належним способом такого захисту є оскарження податкового повідомлення-рішення контролюючого органу, яке і містить обов`язкове для виконання волевиявлення суб`єкта владних повноважень відносно конкретного платника податку.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача у цій частині також не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав позивача діями відповідача саме щодо прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а обраний позивачем такий спосіб захисту не відповідає обєкту порушеного права.
За наведених обставин у сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «СРБД».
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова