Справа № 500/1433/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/1433/24

01 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юкка П.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №74307358 від 29.02.2024, винесеної на підставі постанови №64683657 від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3674,46 дол.США.

17.06.2024 до суду від позивачки надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона просила:

визнати протиправними та скасувати постанову від 02.03.2021 державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районні Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пятковського В.І. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районні Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого збору у розмірі 3674,46 дол.США та постанову про відкриття виконавчого провадження №74307358 від 29.02.2024, що винесена державним виконавцем Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районні Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пятковським В.І.;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районні Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати на суму сплаченого судового збору 2705,20 грн.

Оскільки первинні позовні вимоги було залишено позивачкою без змін, а заявою про зміну предмету позову доповнено іншими позовними вимогами, суд розцінив подану позивачкою заяву, як заяву про збільшення позовних вимог.

При цьому оскільки позивачка звертаючись до суду 17.06.2024 із позовною вимогою (заявою про збільшення позовних вимог) про скасування постанови державного виконавця від 02.03.2021 №64683657, однак заяви про поновлення строку звернення до заяви не додала, ухвалою суду від 20.06.2024 заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову (збільшення позовних вимог) від 17.06.2024 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків заяви - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали, 24.06.2024 від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що 29.02.2024 позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №74307358 винесену на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №64683657 від 02.03.2021, проте, постанови про стягнення з неї виконавчого збору разом із постановою про відкриття виконавчого провадження №74307358 вона не отримала.

12.06.2024 позивач подала заяву до суду про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та 13.06.2024 її представник за довіреністю ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження та отримала постанову №74307358 від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору.

17.06.2024 позивач звернулася до суду із заявою про зміну предмета позову.

Тому просить суд визнати дану обставину поважною та поновити їй строк звернення до суду для оскарження вказаної постанови.

Визначаючись щодо наведеного суд зазначає, наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Частиною 1статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Зокрема, позивач вказує на те, що 29.02.2024 вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №74307358 винесену на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №64683657 від 02.03.2021.

Отже, слід дійти висновку, що принаймні з 29.02.2024 позивачці було відомо про наявність постанови про стягнення виконавчого збору №64683657 від 02.03.2021, однак жодних дій для її отримання та відповідно вчасного звернення до суду з позовом про її оскарження нею вчинено не було.

Крім цього, при зверненні до суду з даним позовом 11.03.2024 (відправлення прийнято відділом поштового зв`язку), як підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №74307358 від 29.02.2024 позивач, серед іншого зазначає, що виконавчий збір у розмірі 3674,46 дол.США на підставі постанови №64683657 від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору не підлягає стягненню з боржника оскільки рішення суду виконувалось ним добровільно.

Зазначене свідчить що позивачу увесь цей період було відомо про винесену постанову про стягнення виконавчого збору від 02.03.2021 однак будь-яких дій щодо її оскарження вчинено не було.

При цьому, як доказ ознайомлення з постановою від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору №64683657 позивач долучає заяву з відміткою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №74307358, щодо стягнення виконавчого збору. Однак, постанова від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору винесена у виконавчому провадженні №64683657, з матеріалами якого позивач міг ознайомитись неодноразово з моменту відкриття виконавчого провадження (02.03.2021).

Суд повторно наголошує, що обов`язок доведення поважності причин пропуску строків звернення до суду, покладається саме на особу, яка звернулась до суду, при цьому, ні позивачем ні його представником не було заявлено ні у позовній заяві, ні в подальшому, про витребування відповідних доказів, також, не надано доказів вжиття відповідних заходів для отримання таких доказів, до прикладу, направлення адвокатського запиту, а також, не заявлено клопотання про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви в порядку ст. 121 КАС України.

Проте, судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для звернення позивача до суду за захистом своїх прав протягом строку, який був об`єктивно необхідним для звернення до суду.

За таких обставин, суд визнає неповажними вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 року у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16.09.2021 року у справі № 560/5412/20, від 01.06.2022 року у справі № 460/100/21, від 29.03.2023 року у справі № 380/10073/20.

Водночас, як вказав Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 04.07.2023 року у справі № 620/4707/22, законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд зазначає, що позивачкою не доведено, що у позивача існували обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення заявника та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду із даною позовною вимогою (збільшенням позовних вимог).

Поряд із цим, доступ до правосуддя не може бути безумовним, оскільки його часові рамки обумовлені певними строками. Відтак, поновлення строку звернення до суду без об`єктивних причин його пропуску призведе до порушення принципу правової визначеності в правовідносинах, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку для звернення до суду із позовною вимогою (заявою про збільшення позовних вимог) про скасування постанови державного виконавця від 02.03.2021 №64683657.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Так, нормами КАС України не врегульовано порядок повернення заяви про збільшення позовних вимог, поряд із цим подібні правовідносини врегульовано ч.1, 2 ст.123 КАС України, а саме:

"1. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву."

Заява про збільшення позовних вимог (зміну предмету позову) від 17.06.2024 було залишено без руху ухвалою від 20.06.2024, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даною позовною вимогою.

Як уже зазначалось, підстави, вказані у заяві від 24.06.2024 про поновлення строку звернення до суду, не визнаються поважними судом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог (зміну предмету позову) від 17.06.2024, щодо скасування постанови державного виконавця від 02.03.2021 №64683657.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку для звернення до адміністративного суду, вказані у заяві від 24.06.2024.

Повернути без розгляду заяву про збільшення позовних вимог (зміну предмету позову) від 17.06.2024, а саме, щодо скасування постанови державного виконавця від 02.03.2021 №64683657.

Продовжити розгляд справи №500/1433/24 за первісними позовними вимогами: про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №74307358 від 29.02.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено і підписано 01.07.2024 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.