Справа № 420/7152/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7152/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 058681 від 18.12.2023, вирішив у задоволення адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС», звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною та скасувати gстанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 058681 від 18.12.2023 р.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що транспортний засіб позивача марки MERCEDES BENZ, д.р.н. НОМЕР_1 , виконував регулярний рейс згідно дозволу з використанням резервного автобусу та під час перевірки інспекторами водій надав всі необхідні документи в тому числі і копії дозволу та витягу з дозволу. Інспектори Відповідача не прийняли до уваги обставину у вигляді здійснення перевезень з використанням резервного автобусу, на який саме Відповідачем не було видано окремого оригіналу витягу з дозволу, в порушення чинного законодавства. Позивач цілком обґрунтовано очікував, що відкрита щодо нього справа щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт буде розглянута відповідно до установленої правової процедури, яка визначає чітку послідовність дій уповноважених суб`єктів владних повноважень та їх посадових осіб, порядок та строк їх вчинення, та результатом розгляду стане саме винесення Припису щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт (Відповідно до пункту 31 Порядку № 1567), як це було здійснено в попередньому при наявності таких самих обставин у Приписах № 381820 від 07.06.2021р., № 0381574 від 16.03.2021р., № 0382185 від 31.01.2023р. та в подальшому у Приписі № 0382263 від 30.11.2023р., оскільки вина позивача у цих випадках є похідною від невиконання відповідачем свого обов`язку з видачі позивачу відповідного документу. З огляду на викладені обставини, позивач приходить до переконання, що недотримання відповідачем пункту 31 Порядку № 1567 та пункту 3.3 розділу III Порядку № 279, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та дає самостійні підстави для її скасування.

20.03.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки позивачу було видано відповідачем дозвіл серії ВТБ № 00407, тобто позивач є переможцем відповідного конкурсу на перевезення пасажирів на міжобласному маршруті «Миколаїв-Одеса», рейс 535/536, а отже транспортні засоби, в тому числі резервні, які були подані позивачем на конкурс відповідали вимогам та умовам цього конкурсу відповідача. Оскільки при наявності таких самих обставин та з таким самим формулюванням щодо «відсутності витягу з дозволу» Відділом Державного Нагляду (Контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Одеській області в попередньому і подальшому було винесено лише Приписи № 381820 від 07.06.2021 р., № 0381574 від 16.03.2021 р., № 0382185 від 31.01.2023 р. та № 0382263 від 30.11.2023 р. та не були застосовані адміністративно-господарські санкції.

(б) Позиція Відповідача

15.03.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем зазначено, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення законодавства України про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт (далі - Закон), а саме: перевезення пасажирів на міжобласному маршруті Миколаїв-Одеса за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону відсутній витяг з дозволу, який би дозволяв експлуатацію транспортного засобу, який має 19 пасажирських місць. Оскільки наявна копія витягу з дозволу на зазначений маршрут передбачає необхідність наявності у транспортному засобу не менше ніж 28 місць для сидіння.

(в) Позиція Третьої особи

Третя особа не скористалась своїм правом для подання пояснень на позовну заяву, належним чином та своєчасно повідомлена про розгляд вказаної справи.

ІІІ Процедура та рух справи

08.03.2024 року ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.03.2024 року ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

31.10.2023 посадова особа відповідача склала Акт № АР 17840 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого перевірка була проведена на ділянці а/д М-14 «Одеса Мелітополь, км 21+434 м.

Перевірка здійснена щодо транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 ; водій ОСОБА_1 , документ, що посвідчує особу водія, п.в. НОМЕР_4 , видане ТСЦ 4841 від 23.08.2022 р.

У Акті зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 39 цього Закону, а саме відсутній «витяг з дозволу», який дозволяв би експлуатацію транспортного засобу, який має 19 пасажирських місць.

В графі Акту щодо пояснень водія про причини порушень зазначено, що як резервний з усіма документами виконував рейс у зв`язку з несправністю основного ТЗ який відповідав документу; акт водій підписав.

Відповідач направив позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 16.11.2023, яким просив прибути позивача 04.12.2023.

Позивачем подано до відповідача лист від 31.10.2023 року на акт № АР 17840 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому він просив штрафних санкцій не застосовувати із-за виникнення обставин, що транспортний засіб д.р.н. НОМЕР_5 був відправлений у рейс у якості резервного, через несправність основного транспортного засобу, про що водій вказав у поясненні до акту.

18.12.2023 відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ058681 на підставі Акту від 31.10.23 р. № АР17840, відповідно до якої, враховуючи, що позивач допустив порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз. 3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

28.12.2023 року позивачем подано скаргу на вищезазначену постанову, за результатом якої оскаржувані постанови залишені без змін, а скарга без задоволення.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

IV. Джерела права та висновки суду

На виконання частин 12, 14 ст. 6 Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до приписів ст. 1 Закону № 2344-ІІІ рейдова перевірка (перевірка на дорозі) перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з ч.ч. 17, 21 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567).

За приписами пунктів 4, 12, 13, 15, 19 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 31 Закону № 2344-III відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 40 Закону № 2344-III водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, що підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стала відсутність під час перевірки водієм оригіналу витягу з дозволу на перевезення, передбаченого ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», який дозволяв би експлуатацію транспортного засобу, який має 19 пасажирських місць.

Відповідачем надано до суду копію витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування серії ПО № 000156, виданого Державню службою України з безпеки на транспорті 02.09.2020 р.

Процедуру видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути) (далі - міжміські та приміські маршрути), крім автобусного маршруту загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт «Бориспіль», організатором пасажирських перевезень на якому є Київська міська державна адміністрація визначає Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 № 279, який розроблений відповідно до статті 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Порядок № 279).

Відповідно до п. 2.3 Порядку № 279 дозвіл на перевезення видається, зокрема, на п`ять років у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2.1 цього Порядку, у разі відповідності рухомого складу, запропонованого автомобільним перевізником, якого визнано переможцем, умовам конкурсу та у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2.1 цього Порядку, у разі відповідності умов обслуговування, запропонованих автомобільним перевізником, який посів друге місце, умовам конкурсу.

Згідно із п. 3.3 Порядку № 279 до кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об`єктом конкурсу.

Відповідно до п. 3.6 Порядку № 279 до витягу з дозволу на перевезення вносяться: найменування, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) або код згідно з ЄДРПОУ та місцезнаходження (місце проживання) перевізника; назва маршруту; номери рейсів; режим руху (приміські маршрути) або порядок здійснення перевезень (міжміські маршрути); термін дії дозволу на перевезення; дата видачі дозволу на перевезення; дата видачі витягу з дозволу на перевезення; розклад руху автобусів на маршруті (міжміські маршрути або приміські маршрути з кількістю оборотних рейсів до 40 включно протягом доби) або інтервали руху протягом доби (приміські маршрути з кількістю відправлень більше 40 протягом доби); інформація про транспортні засоби (рік виготовлення автобусів та параметри їх комфортності залежно від протяжності автобусного маршруту та видів сполучень), що використовуватимуться для перевезення пасажирів.

Дозвіл на здійснення перевезень пасажирів ПО № 000156, виданий Державною службою України з безпеки на транспорті, має термін дії з 02.04.2020 до 01.04.2025.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 30 Правил №176 перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

З аналізу вище наведеної норми права вбачається, що у водія повинен бути саме оригінал витягу з дозволу, форма бланку якого встановлена Порядком № 279, а не його копія чи електронна форма у додатках технічних пристроїв.

Отже, з системного аналізу діючого законодавства слідує, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі, в оригіналі, а не у вигляді копії, оскільки до кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень (пункт 3.3 розділу III Порядку № 279).

Тож, витяг з дозволу є «іншим документом, передбаченим законодавством», оскільки його наявність в автобусі передбачена нормативно-правовим актом - постановою Кабінету Міністрів України № 176 та саме у оригіналі, а не у вигляді копії, як це зроблено позивачем.

Тому, під час здійснення перевезення водій повинен мати при собі витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршрутів загального користування затвердженого зразка, тобто, оригінал документу, виконаний на бланку встановленого зразка.

Відповідно, при проведенні перевірки водієм не надано оригіналу витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування затвердженого зразка, виконаного на відповідному бланку, а надано копію витягу з дозволу, що підтверджується печаткою відповідача разом з написом «ВІДПОВІДАЄ ОРИГІНАЛУ», який міститься в матеріалах справи, в той час, як в автобусі повинен перебувати витяг з дозволу в оригіналі і тільки на той рейс, який виконує водій на момент перевірки.

При цьому надання копії такого витягу не свідчить про належне виконання норм чинного законодавства України, оскільки видача кількості таких витягів є необмеженою, що передбачено пунктом 3.3 розділу III Порядку № 279.

Водій повинен мати при собі не оригінал дозволу на перевезення, а лише витяг з дозволу на перевезення (оригінал), який видається в необхідній кількості для наявності такого витягу у кожного водія окремого транспортного засобу перевізника.

Відсутність оригіналу витягу з дозволу, наявність якого передбачено п. 30 Постанови № 176, зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Суд дійшов до висновку, що законодавець чітко встановив обов`язок водія мати і надавати під час проведення перевірки працівникам Укртрансбезпеки обов`язкові документи визначені статтею 39 Закону № 2344-ІІІ при здійсненні ним регулярних пасажирських перевезень, в тому числі і передбаченого п. 30 постанови Кабінету Міністрів України № 176 витягу з дозволу (саме його оригінал), а автомобільного перевізника забезпечити його наявність у такого водія.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що станом на 31.10.2023, під час проведення працівником Укртрансбезпеки рейдової перевірки додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не було забезпечено водія транспортного засобу марки Mercedec Benz, номерний знак НОМЕР_6 оригіналом витягу з дозволу на перевезення, який відноситься до інших документів передбачених законодавством, про що зазначено у ст. 39 Закону № 2344-ІІІ.

Жодних доказів на спростування зазначених обставин позивачем не наведено та не надано до суду.

При цьому, надання на момент перевірки копії витягу з дозволу, не спростовує правомірності накладеного на позивача адміністративно-господарського штрафу.

Крім того, в акті від 31.10.2023 р. № АР017840 відсутній «витяг з дозволу», який дозволяв би експлуатацію транспортного засобу, який має 19 пасажирських місць.

Так, згідно із графою S1 свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_7 транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 обладнаний 19 сидячими місцями з місцем водія.

Разом з тим, як вбачається з копії Витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування серії ПО № 000156 № 000407, виданого 02.09.2020, дозвіл наданий для транспортного засобу місць для сидіння не менше ніж: 28 місць

Доказів зворотного матеріали справи не містять. Крім того, даний факт не заперечується позивачем.

Відтак, позивачем не надано взагалі Витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування для транспортного засобу місць для сидіння, який має 19 пасажирських місць.

Оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 Порядку № 1567.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з п. 26 та п. 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав для винести постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо протиправності постанови, оскільки при наявності таких самих обставин та з таким самим формулюванням щодо «відсутності витягу з дозволу» Відділом Державного Нагляду (Контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Одеській області в попередньому і подальшому було винесено лише Приписи № 381820 від 07.06.2021р., № 0381574 від 16.03.2021р., № 0382185 від 31.01.2023р. та № 0382263 від 30.11.2023р. та не були застосовані адміністративно-господарські санкції з тих підстав, що рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо винесення зазначених постанов не є предметом оскарження (відповідно, спору / дослідження / встановлення / тощо) за даним позовом.

Крім того, суд зазначає, що, дійсно, абз. 1 п. 31 Порядку № 1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Разом з тим, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону застосовується саме адміністративно-господарський штраф.

Також суд не бере до уваги посилання позивача, що транспортний засіб позивача марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не основним, а резервним, з підстав, що Законом № 2344-ІІІ та Порядком № 279 не передбачено розмежування резервного та основного транспортного засобу, тому вимоги передбачені Законом № 2344-ІІІ та Порядком № 279, зокрема в частині надання Витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування для транспортного засобу, розповсюджуються на транспортний засіб, який є резервним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та доказана правомірність оскаржуваної постанови, відповідно підстав для визнання її протиправною та скасування, немає, отже немає підстав для задоволення позову повністю.

V. Розподіл судових витрат

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову суд не здійснює розподіл судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 058681 від 18.12.2023 відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.