Справа № 480/11069/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по III групі інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, заподіяних здоров`ю під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із врахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 08 жовтня 1986 року по 28 листопада 1986 року, згідно поданої заяви від 14 вересня 2023 року.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області перевести та виплачувати ОСОБА_1 з 14 вересня 2023 року пенсію по III групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, обчисленої у розмірі відшкодування фактичних збитків, заподіяних здоров`ю під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із врахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 08 жовтня 1986 року по 28 листопада 1986 року.
Також просить стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження спеціальних військових зборів у в/ч НОМЕР_1 , яка знаходилась в с. Оране. Проте функції із ліквідації аварії на ЧАЕС виконувались ним безпосередньо в ЧАЕС «особливо небезпечній зоні №3», де він отримав дозу опромінювання 25,00 рентген, доказом чого є відповідний запис у військовому квитку.
Отже, посилання органу Пенсійного фонду на перебування позивача в с. Оране, яке відноситься до III зони відчуження, як на підставу для відмови у перерахунку пенсії є необґрунтованим.
Розрахунок заробітної плати, вказаний в довідці 02 червня 2023 року №16-43 року, здійснений АТ Сумське НВО на підставі первинних облікових документів.
Зазначає, що саме на підприємство покладається обов`язок збереження документів щодо заробітної плати працівників та навіть невиконання цього обов`язку підприємством не є підставою покладання відповідальності на працівника за незбереження такої інформації.
Отже, відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії та поставлено під сумнів достовірність виданої йому довідки та розрахунку заробітної плати.
Ухвалою від 12.10.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Пунктом 4 ухвали про відкриття провадження у справі відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, доставленої в електронний кабінет ГУ ПФУ в Сумській області 12.10.2023р. (а.с.44) та рекомендованим поштовим відправленням, врученим ГУ ПФУ у Вінницькій області 07.11.2023р. (а.с.46).
Представником відповідача - ГУ ПФУ в Сумській області подано клопотання про долучення доказів у справу (а.с.51), в якому також просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у довідці про заробітну плату №16-43 від 02.06.2023р., виданої АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання», вказано, що заявник працював з 08.10.1986р. до 28.11.1986р. в населеному пункті с. Оране, яке відноситься до І зони відчуження, однак відповідно до постанови КМ УРСР від 23.07.1991р (додаток 1) с. Оране відноситься до III зони гарантованого добровільного відселення.
Представником відповідача - ГУ ПФУ у Вінницькій області станом на день розгляду справи відзиву від цього відповідача до суду не надходило, тому відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у ній доказами.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , 14 вересня 2023 року звернувся до Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним Управлінням ПФУ у Вінницькій області.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІУ (далі - Закон №1058-ІУ).
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-ІУ).
Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 №1058-ІУ) зазначено, що особа, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною першою статті 43 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Частиною третьою статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
У свою чергу, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Згідно з ч.4 ст. 15 цього ж Закону видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Згідно з частиною третьою статті 54 Закону № 796-XII умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Так, механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2012 визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210).
Пунктом 2 вищевказаної Постанови зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Згідно з підпунктом 4 пункту 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку (пункт 6 Порядку № 1210).
Відповідно до пункту 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Пункт 9 вказаного Порядку містить формулу, за якою визначаються пенсії по інвалідності, і ця формула враховує й заробітну плату за роботу в зоні відчуження у 1986 -1990 роках.
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Пунктом 7 Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Отже, відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.
Відповідно до пункту 38 цього ж Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів, перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження, видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі № 21-3123а15.
Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що розмір заробітної плати, визначений у довідках, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також їхніми правонаступниками за роботу в населених пунктах зони відчуження особам, які перебували з ними у трудових відносинах, є підставою для їх врахування при нарахуванні пенсії, призначеної за Законом №796-XII.
При цьому, невід`ємною складовою видачі таких довідок є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в них, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку (особовими рахунками, розрахунково-платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 17.04.2018 у справі № 376/2559/17.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 Порядку № 22-1).
Таким чином, територіальний орган Пенсійного фонду України, будучи наділеним повноваженнями перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату, одержану особою за роботу в зоні відчуження протягом 1986-1990 років, має право на вчинення однієї з наступних юридичних дій: 1) перерахунку особі, яка звертається, пенсії на підставі поданої нею довідки; 2) звернення до підприємств, установ та організацій, що видали довідку про заробітну плату, фізичних осіб для подання ними додаткових документів, а у разі встановлення факту необґрунтованості видачі такої довідки - відмови особі у перерахунку пенсії на підставі цієї довідки.
Отже, територіальні органи Пенсійного фонду України, відмовляючи у перерахунку пенсії з підстав недостовірності та/або недостатності документів, повинні встановлювати всі фактичні обставини, що перешкоджають такому перерахунку.
Відповідач під час розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії відмовив в її задоволенні, оскільки довідка про заробітну плату №16-43 від 02.06.2023р. була не встановленого зразка (відсутній прорахунок за фактично відпрацьовані дні та невідповідність кратності розрахунку в зоні), а також зазначені періоди роботи відповідно до сп. 1 ЧАЕС не співпадають з періодами, які вказані в довідці про зарплату.
Як вбачається з матеріалів справи, на час аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, у період з 09.10.1986р. до 27.11.1986, позивач працював в АТ «Сумське НВО» на посаді інженера та дійсно у вказаний період був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 як лейтенант у відставці на спеціальні збори із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 та отримав дозу опромінення 25 рентген.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що йому виплачувалася заробітна плата за підвищеними тарифними ставками, виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (38-годинного) робочого тижня.
Зокрема, згідно з довідкою про заробітну плату №16-43 від 02.06.2023р. (а.с.30) фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, із якої визначається пенсія: збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження всього 82,20грн.; оплата праці за дні всього в зоні всього - 448,89грн.; премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження всього 112,23грн.; сума всього 700,99грн.
Позивач - ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 жовтня 1986 року до 28 листопада 1986 року, йому встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаних з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно зі статтею 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, доказом чого є відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 27 квітня 2023 року Сумською обласною державною адміністрацією, отже, він користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 663180 від 12 квітня 2023 року позивачу встановлено III групу інвалідності безтерміново. Причина інвалідності: «захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».
Довідкою МОЗ України про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №081038 від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% безстроково.
Згідно з експертним висновком Харківського регіональної міжвідомчої експертної ради від 10 вересня 1992 року №5671 встановлено, що захворювання позивача пов`язано з роботами із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Також, підтвердженням того, що позивач в період з 09 жовтня 1986 року до 27 листопада 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є копія трудової книжки, копія військового квитка та копія довідки військової частини № НОМЕР_1 від 27 листопада 1986 року.
Суд зазначає, що позивачем при отриманні відповідного посвідчення та у подальшому було пред`явлено до уповноважених органів всі необхідні документи, що підтверджують ушкодження здоров`я та впливу небезпечних радіаційних факторів, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи.
Довідкою АТ Сумське НВО від 02 червня 2023 року №16-43 підтверджується, що ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 08 жовтня 1986 року до 28 листопада 1986 року за місцем роботи «АТ «Сумське НВО» на посаді інженер було встановлено посадовий оклад (тарифна ставка) 115 руб. За відомістю від вересня 1986 року ОСОБА_1 виплачена заробітна плата в сумі 700 руб. 99 коп. з урахуванням коефіцієнта 1 та 3 відповідно до постанови Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, провадилась, виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (38- годинного) робочого тижня. В довідці зазначено, що 24.10.1986 року та 01.11.1986 року позивач перебував в м. Чорнобиль (І зона), в інші дні вказаного періоду він перебував у III зоні відчуження.
Доводи представника відповідача, що селище Оране не належить до зони відчуження, є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1. Село Оране Іванківського району Київської області згідно з додатком № 1 (редакція від 12.01.1993) включено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення та/або перерахунок пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
В той же час, в матеріалах пенсійної справи позивача міститься архівна довідка (виконана мовою архівних документів російською) від 07.08.2023р. №179/1/6120, видана Галузевим державним архівом Міністерства оборони України (а.с.57), згідно з якою архівну довідку від 14.02.2000р. № 51/1/1938, яка використовувалася ГУ ПФУ в Сумській області під час перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, вважати недійсною.
Так, у довідці від 07.08.2023р. №179/1/6120 вказано, що «за архівними документами військової частини НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 прибув для проходження спеціальних зборів строком на 180 діб 10 жовтня 1986 року (наказ від 09 жовтня 1986 року № 151), вибув 28 листопада 1986 року (наказ від 27).
Дні виїзду до зон (на об`єкти, населені пункти): дезактивація приміщень у 6-му районі Чорнобильської АЕС, УС-605 (не розшифровано), жовтень: 1 1, 16, 18. 22, 23, 25, 30. 31; листопад: 02. 05,07. 08, 09. 10, 11, 12. 13.22, виїзд на АЕС жовтень: 26. 27; листопад: 02.04.09.12, виїзд до м. Чорнобиль жовтень: 18, 24; листопад: 01 (один день).
Отримав дозу опромінення: не відображено.
Журнал обліку доз опромінення знищено через велику зараженість.
У документах військової частини НОМЕР_1 відображено отримання добових грошей 3 руб. 50 коп. на добу.
Місце дислокації військової частини за вказаний період АДРЕСА_1 .
Примітка: У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 27 листопада 1986 року № 201 зазначено:
«На підставі директиви заст. МО СРСР від 27 травня 1986 р. Д-018 нижчеперейменованому особовому складу, який отримав дозу опромінення понад 25.00 рентген, виплатити одноразову винагороду у розмірі 5 (п`яти) місячних окладів: л-т ОСОБА_1 ».
У наказах командира в/ч НОМЕР_1 за виїздами на ЧАЕС відображено виїзди на об`єкти двічі 18 жовтня. 02 листопада. 09 листопада та 12 листопада 1986 року.
Підстава: ф. 2143, оп.А1П, спр.4, арк.79, 151,спр.43, арк.107, 110».
При цьому суд наголошує, що дати виїзду до зон (на об`єкти, населені пункти): дезактивація приміщень у 6-му районі Чорнобильської АЕС, УС-605, вказані в архівній довідці від 07.08.2023р. №179/1/6120, якою ГУ ПФУ у Вінницькій області не керувалося під час прийняття оскаржуваного рішення про відмову у перерахунку пенсії, що вбачається зі змісту такого рішення, співпадають із датами, вказаними у довідці про заробітну плату №16-43 від 02.06.2023р.
Також, відповідач не надав суду доказів того, що довідка про заробітну плату №16-43 від 02.06.2023р. містить неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавалась.
Крім того, суд звертає увагу, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір заробітної плати.
Однак, суд зазначає, що у цьому випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не вчиняло дій щодо відмови позивачу у перерахуванні пенсії, натомість, відповідач прийняв протиправне рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у переході на пенсію з інвалідності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України до одного зі способів захисту прав особи належить визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Щодо позовних вимог про зобов`язання саме відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити такі дії суд зазначає, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про переведення на пенсію державного службовця визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду такої заяви.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з ГУ ПФУ у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., сплачених позивачем за подання позовної заяви (а.с.38).
Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000грн., суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини першої та четвертої ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами положень ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
Отже суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Петрищевим О.О.
Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи, в тому числі: копію договору про надання правової допомоги від 04.10.2023р. № 04-10/2023, відповідно до п.4 якого розмір гонорару за цим договором складає 7000грн. та не залежить від кількості судових засідань, кількості процесуальних документів, складених адвокатом за час розгляду справи в суді; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 11.10.2023р. №1041976; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії СМ№000492 .
Слід зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 04.02.2021 у справі №806/2299/18.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Враховуючи те, що у цій справі провадження було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа за цим позовом є незначної складності, в якій судові засідання не проводилися, а надані послуги зводились виключно до формування позовної заяви, акти наданих послуг складені не були, а позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 3 статті 139 КАС України, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1500 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України області у Вінницькій області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова