Справа № 380/17449/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 рокусправа № 380/17449/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Хмелик І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить суд:

- звільнити позивача від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю коштів;

- розглянути справу за правилами загального провадження за обов`язкової участі позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо ненадання у встановлений законом строк запитувачу запитуваної в інформаційному запиті від 06.02.2023 р. інформації у повному обсязі та зобов`язати надати достовірну інформацію у повному обсязі відповідно до запитуваного у інформаційному запиті від 06.02.2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо ненадання у встановлений законом строк запитувачу запитуваної в інформаційному запиті від 08.05.2023 р. інформації у повному обсязі та зобов`язати надати достовірну інформацію у повному обсязі відповідно до запитуваного у інформаційному запиті від 18.05.2023 року;

- відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень.

Ухвалою суду від 01.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня вручення такої ухвали на усунення недоліків шляхом подання до суду: належним чином засвідчених доказів адміністративно-процесуальної правоздатності позивача (копії паспорта або копії будь-якого іншого документа, що посвідчує особу; копії довідки про присвоєння РНОКПП); обґрунтування позивачем заявленого розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 3000000 грн.; надання доказів фактичного існування моральної шкоди: душевні, психологічні та фізичні страждання тощо; - надання належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевними, фізичними та психологічними стражданнями і протиправністю прийнятого відповідачем рішення.

Ухвалою суду від 08.08.2023 позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду даного позову.

Ухвалою суду від 08.08.2023 позовну заяву в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 08.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року. Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року в частині надання інформації щодо запитуваних карток особистого прийому. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 та направлено справу в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000,00 грн. для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 380/17449/23 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000 грн., оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди мають вирішуватись судом за правилами цивільного законодавства України, з огляду на те, що Львівським окружним адміністративним судом вже вирішено публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем у цій справі та прийнято відповідне рішення від 07.09.2023.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа № 380/17449/23 надійшла на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду 29.11.2023 року.

Ухвалою суду від 04.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000,00 грн. позивач зазначає, що судове рішення, яке набуло законної сили 18 серпня 2016 р., справа №813/5744/15 не виконана до сьогоднішнього дня саме з вини виконавчої служби. Тобто з 2016 року позивач перебуває у постійному стані стресу не виконаного судового рішення через неправомірні дії та бездіяльність виконавчої служби, а також у стані невизначеного очікування виконання цього рішення та розчарування бездіяльністю та неправомірними діями виконавчої служби в цілому та окремими посадовими особами цього державного органу. Позивач неодноразово зверталась до керівника вище стоячої установи структурного підрозділу Міністерства юстиції України 19 жовтня 2022 р. та 02листопада 2022 р. у рамках особистого прийому, але керівник цієї установи, який станом на 19.10.2022 р. та 02.11.2022 р. проводив особисті прийоми ОСОБА_2 використовує свої повноваження всупереч закону, чим завдає позивачу страждань, принижує позивача такими неправомірними діями. А коли позивач звертається офіційно з інформаційними запитами до ЗМРУМЮ 06.02.2023 р. та 08.05.2023 р. запитувана інформація, зокрема картки особистого прийому не надаються. Не надано усієї запитуваної інформації до даного часу. Відповіді ЗМРУМЮ від 07.02.2023 р. та від 18.05.2023 р. це знущання та приниження честі позивача інформація суперечлива, або і така, що зовсім нічим не підтверджується «папір витримає все». Позивач за період часу «очікування» запитуваної інформації неодноразово перебувала на лікуванні, про що надає підтвердження. Не маючи коштів та засобів для друку, позивач пише все «від руки» тратить зір при цьому, є особою пенсійного віку, втомлює свої руки писанням, що завдає болю фізичного.

Позивач зазначає, що законом не передбачено чітких розмірів та розрахунків щодо величини відшкодування моральної шкоди завданої суб`єктом владних повноважень. Але тому, що ст. 56 Конституції України така норма передбачена, з врахуванням ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та судової практики, позивач має право на моральне відшкодування. Позивачем надано докази неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, які тривають досить довго, з повторюваністю тих самих порушень, а зі змісту відповідей від 07.02.2023 р. та від 18.05.2023 р., наданих ЗМРУМЮ є очевидним факт знущання та приниження гідності позивача. Наголошує на факті неодноразового погіршення стану здоров`я та перебування на лікуванні, про що надає підтвердження. Зазначає, що життя людини та її здоров`я це найвища цінність. З огляду на вищевикладене позивач вважає, що завдана їй шкода моральна у сумі 3000000,00 (три мільйони) гривень. Вказує, що ці кошти не компенсують її душевних страждань, переживань, спричинених протиправною бездіяльністю та неправомірними діями ЗМРУМЮ, що створили стан постійного та триваючого стресу, психологічного напруження від «очікування» яке не отримало позитивного вирішення проблем, а відтак її глибоким розчаруванням у діяльності державного органу у правдивості гарантій, передбачених ст. 19 Конституції України та обов`язковості виконання судових рішень, що теж гарантує Конституція України усе виглядає «на словах». Заявляючи відшкодування моральної шкоди у кількості грошей - 3000000,00 (три мільйони) гривень позивач лише наголошує на величині тих душевних страждань які їй протиправно завдані, та сподівається, що у подальшому отримає ефективний судовий захист саме через задоволення її позову. Просить відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не доведено факт наявності завданої шкоди та яким чином відсутність картки особистого прийому завдала їй моральної шкоди, не доведено причинний зв`язок між заподіяною йому моральною шкодою та діями відповідача Оскільки особистий прийом позивача було проведено та надано вичерпні відповіді та роз`яснення на поставлені запитання. Тому сам факт відсутності карток особистого прийому не міг завдати позивачу будь - яких моральних страждань. Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини відповідачів в її заподіянні, а також не надано доказів, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, можна стверджувати, що звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди є безпідставним. Просить відмовити в задоволенні позову.

16.01.2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 23.01.2024 року для подання позивачем заяви про відвід судді у письмовій формі.

23.01.2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 06.02.2024 року у зв`язку із неявкою сторін.

Ухвалою суду від 25.01.2024 задоволено клопотання позивача про продовження процесуального строку на подання до суду відповіді на відзив. Продовжено позивачу процесуальний строк на подання до суду відповіді на відзив, встановлений ухвалою про відкриття загального позовного провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог від 04.12.2023, на 5 днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою суду від 06.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 07.03.2024 року та призначено підготовче засідання на 27.02.2024.

Ухвалою суду від 27.02.2024 задоволено клопотання позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи. У клопотанні позивач просила надати можливість подати усі необхідні документи та пояснення та зобов`язалась подати до суду усі довідки на підтвердження її перебування на стаціонарному лікуванні після його завершення. Продовжено строк підготовчого провадження з 07.03.2024 року на п`ятнадцять днів до 22.03.2024 року та призначено підготовче засідання на 12.03.2024 року о 11:00 год.

12.03.2024 підготовче засідання відкладено на 20.03.2024 за клопотанням позивача у зв`язку із її перебуванням з 04.03.2024 на стаціонарному лікуванні (про що надасть суду підтвердження) та необхідністю звернення за отриманням безоплатної правової допомоги.

20.03.2024 підготовче засідання відкладено на 03.04.2024 о 11:30 год. за клопотанням позивача зв`язку із її перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Ухвалою суду від 22.03.2024 задоволено частково клопотання позивача про продовження процесуального строку підготовчого провадження. Продовжено строк підготовчого провадження з 23.03.2024 року на одинадцять днів до 03.04.2024 року.

Ухвалою суду від 03.04.2024 задоволено клопотання позивача про продовження процесуального строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання у зв`язку із необхідністю забезпечення права позивача на отримання безоплатної вторинної правової допомоги на стадії підготовчого провадження. Продовжено строк підготовчого провадження з 03.04.2024 року на двадцять днів до 23.04.2024 року. Відкладено підготовче засідання на 23 квітня 2024 року о 10:00 год.

23.04.2024 в підготовче засідання позивач не прибула, належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Про причини неявки у підготовче засідання позивач суд не повідомила. Представником відповідача 23.04.2024 подано клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі та завершення підготовчого засідання.

У підготовчому провадженні суд встановив, що позивач (згідно її клопотання від 24.01.2024) 15.01.2024 отримала відзив відповідача на позовну заяву та в подальшому, неодноразово, просила продовжити процесуальний строк на подання до суду відповіді на відзив. Судом відкладалось підготовче засідання за клопотанням позивача 25.01.2024, 27.02.2024, 12.03.2024, 20.03.2024 та 03.04.2024 для надання можливості подати відповідь на відзив (у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні та необхідністю отримання безоплатної правової допомоги). Проте, станом на 23.04.2024 позивачем не реалізовано права забезпеченого судом на подання відповіді на відзив.

Разом з цим, звертаючись до суду із клопотаннями про продовження строку підготовчого провадження у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, позивач зобов`язувалась подати до суду докази її перебування на стаціонарному лікуванні з 04.03.2024 року. Проте, станом на 23.04.2024 позивачем не подано до суду таких доказів.

Ухвалою суду від 23.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.05.2024 о 11:00 год.

09.05.2024 судове засідання відкладено на 28.05.2024 о 13:00 год. за клопотанням позивача у зв`язку із її перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Ухвалою суду від 24.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

28.05.2024 розгляд справи відкладено на 11.06.2024 о 13:00 год. за клопотанням представника відповідача та у зв`язку із неявкою позивача.

Ухвалою суду від 11.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 25.06.2024 о 13:00 год. у зв`язку із неявкою сторін.

25.06.2024 в судове засідання позивач не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. 24.06.2024 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 25.06.2024, у зв`язку із її перебуванням на стаціонарному лікуванні. 25.06.2024 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі з проханням відмовити у задоволенні позову.

Розглядаючи клопотання позивача від 24.06.2024 про відкладення судового розгляду справи, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Суд зауважує, що позивачу було надано достатньо часу для реалізації нею прав, визначених КАС України, зокрема, права на участь у судових засіданнях.

За наведених обставин суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом на отримання публічної інформації від 06.02.2023, в якому просила надати наступну інформацію:

- належно завірену картку особистого прийому позивача, який відбувся 19 жовтня 2022 р. у рамках особистого прийому керівником Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Т.Бассараб;

- належно завірену картку особистого прийому за 02 листопада 2022 р.;

- копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року з відміткою вхідної реєстрації.

У відповідь на вище вказаний запит на інформацію, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом від 07.02.2023 року №ПІ-Л-1/4//116 повідомило позивача, що: «…відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (затверджене 15.02.2017 за №388/ МЮ України) у разі якщо заявник після проведення особистого прийому не вимагає письмової відповіді, вона не надається, про що робиться відмітка у журналі обліку особистого прийому громадян. Отже, 19.10.2022 та 02.11.2022 відбувся прийом заявника ОСОБА_1 , про що свідчать відмітки в журналі особистого прийому громадян начальником Управління ОСОБА_2 , на яких надано роз`яснення заявнику. Також, надано копію інформаційного запиту від 06.02.2023, який зареєстрований за № ПІ-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Крім цього, ОСОБА_1 звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом на отримання публічної інформації від 08.05.2023, в якому просила надати наступну інформацію:

- яка кількість інформаційних запитів була зареєстрована у системі документообігу Міністерства юстиції, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 06 лютого 2023 року, зазначити кількість зареєстрованих інформаційних запитів 06.02.2023 р. та вхідний номер кожного зокрема і дату реєстрації кожного зокрема;

- дату реєстрації надання відповідей на кожен інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року вказати зокрема, зазначити прізвище та посаду особи, що надавала відповідь та підписувала відповідь кожну зокрема;

- вказати вихідний реєстраційний номер кожної відповіді зокрема у системі документообігу Міністерства юстиції, що надавалася на кожен зокрема інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року;

- надати копії усіх інформаційних запитів ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 лютого 2023 р. та надати належно завірені на ці інф. запити з усіма додатками теж належно завіреними;

- до відповіді на даний інф. запит від 08.05.2023 р. долучити копію його з вхідним номером реєстрації та надіслати відповідь рекомендованим листом для можливості відстежити отримання запитуваної інформації.

У відповідь на вище вказаний запит на інформацію, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом від 18.05.2023 року №ПІ-Л-1/5/15.2-13/32 повідомило позивачу наступне: «Згідно даних, які містяться в Автоматизованій системі документування ДокПроф.3 від 06.02.2023 від Вас надійшов 1 запит на публічну інформацію за вхідним №1/4/28-23 від 06.02.2023 та 1 звернення за вхідним №1/3/27-23 від 09.02.2023. Відповідь на запит зареєстрована за вихідним №П-Л-1/4//116 від 07.02.2023, надавалась виконавцем ОСОБА_3 - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Відповідь на звернення зареєстрована за вихідним №Л-1/3/06-20/188 від 20.02.2023, надавалась виконавцем Комарніцькою В.В. - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Належно завірені копії зазначених документів до даної відповіді долучаються. Додаток: на 21 арк. в 1 прим.».

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо не надання у встановлений законом строк та у повному обсязі запитуваної інформації в інформаційних запитах від 06.02.2023 та від 08.05.2023, що призвело до завдання позивачу моральних страждань, позивач звернулась до суду із даним позовом про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд зазначає, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2023 року у справі № 300/64/19 вказав, що саме лише визнання судом протиправними дій, рішення чи бездіяльності відповідного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між його діями/рішеннями та заподіяною моральною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння цієї шкоди, між протиправністю дій/рішень та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним їх наслідком.

Для відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, доведенню підлягає, що протиправні дії/рішення чи бездіяльність заподіювача є причиною, а негативні наслідки, які виникли у потерпілої особи - безумовним їх наслідком.

Причинно-наслідковий зв`язок між рішеннями/діями відповідних органів та заподіянням моральної шкоди полягає в тому, що ця шкода є наслідком саме протиправності таких дій/рішень чи бездіяльності, а не якихось інших обставин, тобто перебувати у взаємозв`язку із предметом позову.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і суд не встановив, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Позивач стверджує, що її душевні страждання та переживання спричинені протиправною бездіяльністю та неправомірними діями відповідача, що створили стан постійного та триваючого стресу, психологічного напруження від «очікування» яке не отримало позитивного вирішення проблем. Наголошує на факті неодноразового погіршення стану здоров`я та перебування на лікуванні, про що надає підтвердження.

На підтвердження погіршення свого стану здоров`я, позивач надала:

- довідку №1183 від 19.07.2023, видану КНП «Моршинська міська лікарня» Моршинської міської ради, про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 05.07.2023 по 19.07.2023;

- довідку №5 від 17.06.2023, видану ДП «Санаторій «Любінь Великий» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», про лікування позивача з 31.05.2023 по 17.06.2023.

- виписку №509 від 24.04.2023 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, видану КНП «Моршинська міська лікарня» Моршинської міської ради, про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 11.04.2023 по 24.04.2023;

- фіскальні чеки про купівлю ліків.

Проте, суд не може встановити причино-наслідковий зв`язок між захворюваннями позивача та перебуванням її на стаціонарному лікуванні та указаними позивачем наслідками у вигляді заподіяння їй моральної шкоди, і чи саме протиправність дій або бездіяльність відвідача спричинили такі наслідки для позивача.

Крім цього, позивачем не доведено співмірність розміру відшкодування моральної шкоди спричиненим негативним наслідкам.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причино-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович