Справа № 240/4136/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/4136/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати доплати до пенсії у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 19.01.2024 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальнім заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

В обґрунтування позову зазначає, що є непрацюючим пенсіонером та проживає в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до зони гарантованого (добровільного) відселення. Вказує, що у зв`язку з прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17.07.2018 №6-р/2018 відповідач повинен був відновити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону №796-XII.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII.

Так, листом відповідач повідомив позивача про те, що ч. 2 ст. 39 Закону №796-ХІІ не передбачає та не дає права на нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Позивач вважає, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 №6-р/2018 йому протиправно не нараховувалась та не виплачувалась щомісячна доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону №796-XII, тому звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон №796-XII.

Суд відмічає, що стаття 39 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01.01.2015, була викладена так:

"1. Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

2. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

3. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України".

Так, 28.12.2014 прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону №796 шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

З 17.07.2018 відповідно до рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 відновила дію редакція статті 39 Закону №796-XII, яка була чинною до 01.01.2015.

Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 №6-р/2018 відновлено дію статті, яка передбачала право на отримання підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII виплачується особам, які проживають у зоні радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні гарантованого (добровільного) відселення.

На підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення до матеріалів справи позивач надав копію витягу з реєстру Лугинської територіальної громади про реєстрацію місця проживання з 19.01.2024 у с.Крупчатка, Коростенського району.

У зв"язку з цим, ухвалою суду від 04.03.2024 витребувано у Лугинської селищної ради довідку для підтвердження факту реєстрації та постійного проживання у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких така довідка сформована.

На виконання вимог ухвали про витребування доказів, Лугинська селищна рада надіслала довідку від 08.04.2024 №918, у якій міститься інформація про те, що за фактом проведеної перевірки комісією та опитуванням свідків було встановлено, що ОСОБА_1 , 1960 р.н., не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що доводи, викладені у позовній заяві суперечать даним довідки Лугинської селищної ради, суд у листі від 29.04.2024 запропоновано позивачу надати письмові пояснення з даного приводу протягом 5-ти днів з дня отримання вказаного листа.

Разом з тим, жодних пояснень по даному питанню позивач до суду не надіслав.

Будь яких доказів на спростування наданих Лугинською селищною радою документів, які б підтверджували факт проживання у населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого (добровільного) відселення позивач не надав, а відтак, не підтвердив факт проживання по АДРЕСА_1 .

Додатковим підтвердженням факту непроживання позивача у вказаному населеному пункті є конверт з вкладенням , який повернувся 11.06.2024 на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У вказаному конверті направлявся лист суду від 29.04.2024, яким запропоновано позивачу надати письмові пояснення з приводу виявлених розбіжностей.

Зважаючи на встановлене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не надав доказів проживання у зоні гарантованого (добровільного) відселення, з огляду на це, він не має права на нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Правові підстави для застосування статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/) , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос