Справа № 200/2437/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про витребування доказів та продовження процесуального строку

28 червня 2024 року Справа №200/2437/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу Донецького окружного адміністративного суду: відзиву на позовну заяву, довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року; довідки виплаченої грошової індексації позивачу за період з 17.01.2019 по 31.12.2022 року з зазначенням базового місяця, який застосовувався для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Зазначену ухвалу суду про відкриття провадження по справі було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною відміткою про наявну реєстрацію кабінету електронного суду, де в графі «доставлено» зазначено 06.05.2024.

20 травня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, інших документів, які були зазначені в ухвалі про відкриття провадження по справі, а саме: довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року; довідки виплаченої грошової індексації позивачу за період з 17.01.2019 по 31.12.2022 року з зазначенням базового місяця, який застосовувався для розрахунку індексації грошового забезпечення, на адресу суду надано не було.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що подана позивачем позовна заява та позовні вимоги до військової частини є передчасними з огляду на те, що ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 з питань викладених у позовних вимогах не зверталась. Як наслідок, жодних документальних підтверджень її звернень до військової частини НОМЕР_1 до суду позивачем надано не було. В свою чергу, згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Фактично спірні відносини між позивачем та військовою частиною НОМЕР_1 не виникали. Відповідач дійшов висновку, що позивачем передчасно подано позовну заяву в порушення принципів адміністративного судочинства, що не може бути залишено судом поза увагою.

Суд, з приводу зазначеного відповідачем зазначає наступне, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У пункті 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до висновків зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №990/114/23 від 31.08.2023 року, в якій зазначено: - «Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 160 КАС. Частиною першою статті 160 КАС визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

При цьому КАС не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Отже, стаття 160 КАС не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Однак суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував. Фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини третьої статті 2 КАС).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС).

Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засідання, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 КАС, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 244 КАС вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року)».

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оцінку наданим та наявним доказам або ж навпаки відсутності їх, буде надано під час винесення рішення по суті справи з урахуванням всіх доказів наданих сторонами та наявними у матеріалах справи.

В той же час, відповідно до приписів пп. 1 та 2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом встановлено, що відповідач надав до суду на виконання ухвали про відкриття провадження по справі тільки відзив на позовну заяву, при цьому станом на момент винесення даної ухвали від відповідача не було надано: довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року; довідки виплаченої грошової індексації позивачу за період з 17.01.2019 по 31.12.2022 року з зазначенням базового місяця, який застосовувався для розрахунку індексації грошового забезпечення, що унеможливлює проведенню всебічного розгляду та встановлення дійсних обставин щодо спірних правовідносин, які стали підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду та як наслідком - відкриття провадження по справі №200/2437/24.

Відсутність надання зазначених в ухвалі про відкриття доказів зі сторони відповідача, є нічим не іншим, як ігноруванням ухвали суду.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73, ч. 1 ст. 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 80 КАС України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд зазначає, що одним із принципів адміністративного судочинства є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, зміст якого зобов`язує адміністративний суд до активної ролі в судовому розгляді.

Суд повинен з`ясовувати всі обставини у справі під час дослідження зібраних у справі доказів, відсутність яких унеможливлює встановлення фактичних обставин для правильного вирішення даного спору.

Стосовно подання доказів витребуваних судом, суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про необхідність витребувати у відповідача: довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року; довідку виплаченої грошової індексації позивачу за період з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року з зазначенням базового місяця, який застосовувався для розрахунку індексації грошового забезпечення.

На даний час, до суду не надано витребуваних судом доказів. Таким чином, суд дійшов висновку продовжити строк відповідачу протягом 10 днів з дня отримання зазначеної ухвали для виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року по справі №200/2437/24.

Відповідно до приписів ч.2 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приписами пунктів 2 та 4 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 14, 44, 72, 73. 80, 248, 256, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити процесуальний строк Військовій частині НОМЕР_1 протягом 10 днів з дня отримання зазначеної ухвали для виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року по справі №200/2437/24.

Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 : довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року; довідку виплаченої грошової індексації позивачу за період з 17 січня 2019 по 31 грудня 2022 року з зазначенням базового місяця, який застосовувався для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Голошивець