Справа № 620/5433/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/5433/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`заних з утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (далі ВІТІ, Військовий інститут) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут 214178,47 грн витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідача відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, відповідно до п.10,11 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами), а відтак він повинен відшкодувати витрати на його утримання у розмірі 214178,47 грн.

Суд ухвалою від 29.04.2023 відкрив провадження у справі та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Одночасно, встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позов.

Відповідач через свого представника, протягом встановленого судом строку подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Зазначив, що після відрахування Відповідач був зарахований для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період у розпорядження начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації м. Київ, про що чітко прописано у витягу із наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 27.03.2024 №87. Крім цього, батько відповідача є учасником бойових дій, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.05.2001 та посвідченням серії НОМЕР_2 . Таким чином, відповідач, як дитина учасника бойових дій до досягнення ним 23 років, мав право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Наголошує, що до матеріалів справи також не надано доказів наявності прав Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут діяти в інтересах Міністерства оборони України. Також вказує, що доказів направлення відповідачу повідомлення з пропозицією добровільно відшкодувати витрати, матеріали справи не містяться та позивачем до суду не надано. А тому, оскільки відповідач не відмовлявся добровільно відшкодувати суми витрат на його утримання у ВНЗ, згідно з п.10 ст.25 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.7 Порядку №964, у ВНЗ відсутні законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому є передчасним звернення позивача до суду з цим позовом.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він з позицією представника відповідача не погоджується. Наголошує, що в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або з інших підстав, передбачених законом, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Також вказує, що відповідно до п. 3 Порядку №964 поверненню підлягає грошове забезпечення в цілому, разом з тим відповідно до розділу І пункту 2 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення включає в себе додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, яка підлягає поверненню. Щодо належного ознайомлення відповідача із сумою витрат на утримання у вищому навчальному закладі зазначив, що відповідачу було надіслано копію позовної заяви з додатками що підтверджується описом вкладень. Щодо перебування батька відповідача в статусі учасника бойових дій вказує, що відсутні підстави стверджувати що учасники бойових дій чи діти учасників бойових дій не відшкодовують збитки завдані ВВНЗ.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З 01.09.2023 ОСОБА_1 наказом начальника Військового інституту від 31.07.2023 №14 (по особовому складу) зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. Наказом начальника ВІТІ від 01.09.2023 №244) з 01.09.2023 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення по курсантській нормі з 02.09.2023.

Згідно укладеного Контракту (а.с.21-22) відповідач взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у ВІТІ протягом строку дії контракту, мати позитивні результати навчання, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання та у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недициплінованість чи відмови від подальшого проходження служби після закінчення ВНЗ відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням його у закладі вищої освіти.

27.03.2024 наказом начальника Військового інституту від 27.03.2024 №87 (по стройовій частині) ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, відповідно до п.10, 11 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами).

27.03.2024 відповідача поінформовано про розмір витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі та про те, що у разі невиконання обов`язку з відшкодування у добровільному порядку протягом двох тижнів з дня відрахування, відповідні документи з приводу відшкодування будуть направлені до суду (а.с.24).

Оскільки відповідач в добровільному порядку протягом двох тижнів з дня відрахування суму витрат, пов`язаних з його утриманням в ВНЗ не відшкодував, позивачем подано даний позов до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі Закон №2232-XII).

За правилами ч.3 та 5 ст.25 Закону №2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань; з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абз.4 ч.2 ст.23 цього Закону.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 затверджений Порядок №964, згідно з п.3, 4 якого відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, зокрема з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до п.2.1 Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно із п.2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до п.2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Згідно з п.2.1.3 Порядку розрахунку витрат, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

За змістом п.2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Приписами п.2.1.5 Порядку розрахунку витрат визначено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Відповідно до п.2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Позивачем надані відповідні розрахунки витрат, пов`язаних з навчанням відповідача (а.с.23, 25-26, 27, 28, 29, 30, 31).

Щодо посилань представника відповідача та не, що відповідач, як дитина учасника бойових дій до досягнення ним 23 років, мав право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.7 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII) держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах

За умовами ч.8 ст.12 Закону №3551 державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян, зокрема учасникам бойових дій для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 (далі Порядок №975), який набрав чинності з 1 січня 2017 року.

Відповідно до п.1 Порядку №975 ці Порядок та умови визначають механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а саме, зокрема: дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни, постраждалими учасниками Революції Гідності відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до п.2 Порядку №975 особа, яка належить до однієї із зазначених у пункті 1 цих Порядку та умов категорій громадян, яка навчалася за державним (регіональним) замовленням у державному (комунальному) закладі фахової передвищої та вищої освіти відповідно до умов, визначених цими Порядком та умовами, і не завершила навчання за певним рівнем фахової передвищої та вищої освіти і яка бажає повторно здобути фахову вищу освіту в державному (комунальному) закладі фахової передвищої та вищої освіти за тим самим рівнем вищої освіти за державним (регіональним) замовленням, має право на отримання пільг та гарантій, визначених цими Порядком та умовами, у разі відшкодування коштів державного або відповідного місцевого бюджету згідно з Порядком відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 №658 (Офіційний вісник України, 2015р., №72, ст.2361).

Згідно з п.3 Порядку №975 державна цільова підтримка надається у вигляді:

1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням відповідно до цих Порядку та умов, а також умов та правил прийому на навчання до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти на відповідний рік;

2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб, пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до Порядку пільгового кредитування для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2018 №673 (Офіційний вісник України, 2018р., №70, ст.2361; 2019р., №62, ст.2154);

3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення;

4) соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання, згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1045;

5) безоплатного забезпечення підручниками за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти;

6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти;

7) безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою для осіб, які навчаються за денною формою навчання.

Відповідно до п.4 Порядку №975 встановлено, що особам, зазначеним, зокрема, у підпунктах 1-4, пункту 1 цих Порядку та умов, які навчаються за денною формою здобуття освіти, державна цільова підтримка на проживання в учнівських та студентських гуртожитках надається у вигляді безоплатного проживання.

У разі коли під час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої або вищої освіти особа отримує державну цільову підтримку як така, що належить до категорій, зазначених у підпунктах 5 або 6, або 7 пункту 1 цих Порядку та умов, і при цьому виникають обставини, що змінюють статус такої особи на належну до іншої категорії осіб, зазначених у підпунктах 1-4, 7-1 і 7-2 пункту 1 цих Порядку та умов, внаслідок чого така особа має право на отримання додаткових можливостей за рахунок державної цільової підтримки, питання надання такій особі державної цільової підтримки з урахуванням нових обставин розглядається закладом освіти відповідно до цих Порядку та умов за її зверненням.

За рішенням керівника закладу освіти державна цільова підтримка надається з дати виникнення нових обставин та за умови надання зазначеними особами відповідних документів не пізніше ніж через три місяці з дня їх видачі.

Державна цільова підтримка за минулий період призначається не більш як за 12 місяців у разі, коли вона не була своєчасно призначена закладом освіти.

За приписами п.7 Порядку №975 документами, що підтверджують право на одержання державної цільової підтримки, є: для осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 1 цих Порядку та умов, зокрема: посвідчення учасника бойових дій (батька або матері) встановленого зразка; свідоцтво про народження дитини.

Згідно з п.8 Порядку №975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов.

Отже, ні Закон №3551, ні Порядок №975 не містять норми стосовно звільнення учасників бойових дій або їх дітей від відшкодування витрат на навчання у випадку дострокового розірвання контракту. В той же час, за умови подання особою, зазначеною в п.1 Порядку №975 на ім`я керівника відповідного закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти заяви, складеної в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують, зокрема щодо у безоплатного проживання, витрати на проживання не відшкодовуються.

В обгрунтування своєї позиції представник відповідача надає суду копію посвідчення учасника бойових дій (батька відповідача) та свідоцтво про народження дитини. Втім, доказів звернення до керівника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут із відповідною заявою відповідачем та доказів прийняття рішення про надання відповідачу цільової допомоги до матеріалів справи позивачем не надано.

Таким чином, посилання представника відповідача на те, що відповідач мав право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів на увагу не заслуговують, у зв`язку з відсутністю доказів реалізації відповідачем такого права у встановленому чинним законодавством порядку.

Щодо грошового забезпечення, суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232 навчання курсантів вищих військових навчальних закладів є видом військової служби.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.3 ст.9 зазначеного Закону грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, грошове забезпечення військовослужбовця за своєю правовою природою, є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця, а не видом утримання військовослужбовця, як зазначено в Порядку № 964.

У зв`язку з цим суд вважає, що віднесення в Порядку №964 грошового забезпечення до одного з видів утримання військовослужбовця суперечить наведеним вище приписам чинного законодавства.

Крім того, вартує уваги також той факт, що відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання цієї норми наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за приписами п. 13 якого грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.

Отже, по суті Порядки №260 та №694 по різному регулюють спірні правовідносини щодо обов`язку повернення військовослужбовцем виплаченого йому грошового забезпечення, а відповідно і щодо можливості стягнення з військовослужбовця такого грошового забезпечення.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а та від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала з огляду на те, що суперечливе і неоднозначне регулювання спірних відносин порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у цій справі застосуванню підлягають саме норми Порядку №260, а не Порядку №964, а тому виплачене відповідачу за час навчання грошове забезпечення відшкодуванню не підлягає.

Щодо посилань представника відповідача на відсутність доказів направлення відповідачу повідомлення з пропозицією добровільно відшкодувати витрати, наведене спростовується матеріалами справи, а саме листом ознайомленням від 27.03.2024 (а.с.24), а тому такі посилання на увагу не заслуговують.

Щодо відсутності доказів наявності прав Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут діяти в інтересах Міністерства оборони України, суд звертає увагу, що контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладено Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. ВІТІ є вищим навчальним закладом Міністерства оборони України та має статус юридичної особи, символіку, відокремлене майно, самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України, тощо, з огляду на що, Інститут виступає як самостійний суб`єкт у спірних правовідносинах та має право реалізовувати свої права, у порядку, що не суперечать законодавству.

Так, відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 (а.с.23) загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 214 178,47 грн., в т.ч.:

- грошове забезпечення з нарахуваннями 172932,09 грн,

- продовольче забезпечення 24290,94 грн.,

- речове забезпечення 3754,92 грн,

- медичне забезпечення - 289,87 грн.,

- енергоносії 12910,65 грн.

Таким чином, оскільки до теперішнього часу, відповідач витрати пов`язані з його утриманням в Академії в добровільному порядку не відшкодував, позивач має законні підстави для відшкодування витрат пов`язаних з утриманням відповідача у ВІТІ, на суму коштів, що пов`язані з продовольчим забезпеченням, речовим забезпеченням, медичним забезпеченням, енергоносії, що в загальну становить 41 246,38 грн.

Суд зазначає, що вимога держави повернути кошти, витрачені на навчання, а також на їх забезпечення відповідно до потреб, виправдовують заборону розривати контракт протягом певного строку і встановлення відшкодування витрат, яких зазнала держава протягом років навчання. У справі «Yanaюэk проти Туреччини» (рішення від 06.01.1993 заява №14524/89) щодо права на освіту ЄСПЛ зазначив, що гарантування права на освіту не виключає застосування дисциплінарних стягнень.

У відповідності до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Судові витрати по справі згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`заних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 41 246,38 грн (сорок одна тисяча двісті сорок шість гривень 38 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (вул. Князів Острозьких, 45/1, м. Київ, 03193, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду складено 27.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк