Справа № 380/22338/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22338/23 пров. № А/857/2778/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року (суддя Крутько О.В., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/22338/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у визначенні розрахункового періоду для обрахунку середньомісячної заробітної плати з лютого 2021 року по січень 2022 року для подальшого обрахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності, зобов`язання взяти для обрахунку середньомісячної заробітної плати розрахунковий період з лютого 2021 року по січень 2022 року, та здійснити перерахунок відшкодування втраченого заробітку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач - ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що саме до призову на військову службу, він працюючи в шкідливих умовах піддавався впливу шкідливих факторів, що спричинило виникнення у нього професійного захворювання, і саме робота до призову на службу в ЗСУ спричинила йому стійку втрату професійної працездатності.

Вважає, що судом не надано правової оцінки при постановленні рішення таким фактам, що з 28.02.2022 відповідно до наказу №80-к ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля», його було увільнено віл роботи на посаді електрослюсар підземний з ВП «Шахти «Межирічанська» ДП «Львівугілля», у зв`язку з призовом на військову службу до Збройних Сил України. Починаючи з 28.02.2022 він не піддавався впливу шкідливих факторів, що спричинили настанню страхового випадку. Саме до 28.02.2022 він працював на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львівугілля», і саме за час роботи електрослюсарем до 28.02.2022 у нього стався страховий випадок.

Тому зазначає, що розрахунковий період мав бути визначений працівниками Фонду, як період коли він працював за місцем роботи, що передував настанню страхового випадку, а саме період до увільнення його від роботи 12 місяців назад починаючи з лютого 2021 року по січень 2022 року.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до наказу № 76-к від 09.06.2022 ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля».

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.02.2023 ОСОБА_1 згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2022 № 48 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 984 від 02.12.2022 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 09.10.2022, Медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена третя група інвалідності по професійному захворюванню, про що видана довідка серії 12ААВ №728349 від 30.11.2022.

Для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Відокремленим підрозділом «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» видана довідка про заробітну плату №919 за період (12 календарних місяців) роботи ОСОБА_1 , з жовтня 2021 року по вересень 2022 року включно. У цю довідку було включено місяці, за які позивачу не нараховувалась середньомісячна заробітна плата, а саме: серпень - вересень 2022 року.

Згідно постанови Червоноградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати» від 14.12.2022 № 46008/10034210/1/2 ОСОБА_1 призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 6760,79 грн.

26.06.2023 позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просив здійснити перерахунок відшкодування втраченого заробітку та взяти для обрахунку середнього заробітку період його роботи у шкідливих умовах ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» за професією електрослюсар підземний до призову на військову службу до ЗСУ, а саме: період роботи до лютого 2022 року.

Головне управління ПФУ у Львівській області на заяву позивача надало відповідь від 10.07.2023, якою повідомлено, що професійне захворювання встановлено ОСОБА_1 19.10.2022, тому розрахунковим періодом є період роботи на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з жовтня 2021 року по вересень 2022 року; зазначено, що нарахування та виплата страхових виплат здійснюється відповідно до норм чинного законодавства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо визначення розрахункового періоду для обрахунку середньомісячної заробітної плати для подальшого обрахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як вірно зазначено судом, Кабінет Міністрів України 27 грудня 2022 року прийняв постанову №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», згідно якої припинено з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1323 «Деякі питання забезпечення здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» доручено Пенсійному фонду України з 02 січня 2023 року забезпечити здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі переданих виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочими органами справ, баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення, а також підготовлених нею виплатних документів на січень 2023 року.

Отже, як враховано судом, з січня 2023 року здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» здійснюється Пенсійним фондом України та його органами.

Визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Згідно визначень, зазначених у частині 1 статті 1 Закону № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.

Як передбачено статтею 30 Закону № 1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до вимог ч.7 зазначеної статті страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Вимогами ч. 2 ст. 32 Закону № 1105-XIV передбачено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 36 № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Як передбачено ч. 8 ст. 36 Закону № 1105-XIV середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок 1266). Цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

Пунктами 11, 12 Розділу «Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)» Порядку № 1266 визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Вимогами п.3 розділу Порядку № 1266 (у редакції чинній на час спірного періоду), середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Як вірно встановлено судом першої інтсанції, ОСОБА_1 , якому за висновком МСЕК від 30 листопада 2022 серії 12ААА № 094417 встановлена стійка втрата професійної працездатності 45% та ІІІ групу інвалідності, розпочато з 30.11.2022 виплату щомісячних страхових виплат.

Розрахунок виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням здійснено на підставі довідки про заробітну плату №919, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта «Межирічнська» ДП «Львіввугілля» за 12 календарних місяців роботи ОСОБА_1 з жовтня 2021 року по вересень 2022 року включно. У цю довідку було включено місяці, за які йому не нараховувалась середньомісячна заробітна плата у зв`язку з перебуванням на військовій службі за призовом під час мобілізації, а саме: серпень і вересень 2022 року і розмір середнього заробітку для здійснення страхової виплати обчислено відповідачем з врахуванням місяців перебування позивача на військовій службі.

Зазначена довідка про заробітну плату оформлена та видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Межирічнська» ДП «Львіввугілля» у відповідності до вимог Порядку № 1266, згідно якого розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно матеріалів справи, настання страхового випадку щодо позивача підтверджено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 який складено уповноваженою комісією 19.10.2022. За результатами огляду 30.11.2022 Медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена третя група інвалідності по професійному захворюванню, про що видана довідка серії 12ААВ №728349 від 30.11.2022. Тобто відсутні підстави стверджувати про настання професійного захворювання у потерпілого до зазначеної дати.

Судом також враховано, що на дату призначення страхових виплат пункт 3 Порядку № 1266 (зі змінами внесеними постановою КМУ від 02.12.2022 № 1350, які набрали чинності 01.01.2023) містив вичерпний перелік поважних причин, за наявності яких невідпрацьовані календарні дні не враховувались при розрахунку середньої заробітної плати для обчислення щомісячної страхової виплати, і серед них такої поважної причини, як мобілізація до Збройних Сил України чи проходження військової служби не було передбачено.

Крім того, судом також враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2023 № 561 було внесено зміни до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, доповнено перше речення після слів «призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» словами «період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період». Зазначені зміни набрали чинності 07.06.2023.

Відтак, дії відповідача щодо обчислення середньої заробітної плати позивача у відповідності вимог Порядку № 1266 та довідки про заробітну плату №919 є правомірними.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі № 380/22338/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор