Справа № 200/843/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року справа №200/843/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Д`яконової Кристини Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 р. у справі №200/843/24 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України при Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України при Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації (далі - відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України при Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації від 09.01.2024 № 2 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів №280 від 18.04.2018;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, згідно з Постановою Кабінету Міністрів №280 від 18.04.2018 з урахуванням висновків суду за результатами розгляду даного позову.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що враховуючи відповідність спеціального статусу ОСОБА_1 вимогам, викладеним у п.2 Порядку №280 (в редакції постанови КМУ від 23.02.2022 №142) щодо кола осіб, які мають право на отримання грошової компенсації як громадяни, які потребують поліпшення житлових умов у редакції постанови КМУ від 23.02.2022 №142, яка діяла на момент набуття ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи (31.03.2022), останній мав обґрунтовані сподівання та передбачене законом право на отримання грошової компенсації, як це зазначено у п.2 Порядку №280 у редакції постанови КМУ від 23.02.2022 №142 на підставі п.2 Порядку 280 КМУ, за минуванням одного року з дати отримання позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, вказані зміни, внесені до Порядку №280 на підставі постанови КМУ від 24.03.2023 №263, фактично позбавили ОСОБА_1 права на отримання грошової компенсації, передбаченої п.2 Порядку 280 КМУ, яку він мав отримати за минуванням одного року з дня набуття ним статусу внутрішньо переміщеної особи (31.03.2022) тобто 31.03.2023.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 31.03.2022 № 6825- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач був зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

З 04.07.2022 року позивач зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.07.2022 року № 3001-.

11.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Голосіївського району м.Києва із заявою про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України». До вказаної заяви позивачем надано копії паспорту, посвідчення учасника бойових дій, рішення про взяття на квартирний облік тощо.

Рішенням Комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України при Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації №2 від 09.01.2024 року позивачу відмовлено у грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у зв`язку із відсутністю інформації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб про перебування ОСОБА_1 на обліку, як внутрішньо переміщеної особи на території України до 24.02.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706 (далі Закон № 1706, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

На підставі частини першої статті 4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (…).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280 затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - Порядок №280) (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 263 від 24.03.2023).

Цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних) до 24 лютого 2022 р. і перебувають не менш як один рік на обліку в базі даних.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 280 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - внутрішньо переміщені особи), які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в базі даних та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в базі даних до 24 лютого 2022 року.

Пунктом 4 Порядку № 280 передбачено, що за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб про призначення грошової компенсації (далі - комісія).

До складу комісії входять представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, всеукраїнських громадських об`єднань ветеранів (за їх згодою).

Пунктом 5 Зазначеного Порядку встановлено, що до повноважень комісії належить:

проведення перевірки:

- наявності у внутрішньо переміщеної особи статусу учасника бойових дій, встановленого відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - статус учасника бойових дій), або статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, встановленого відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 зазначеного Закону (далі - статус особи з інвалідністю внаслідок війни);

- перебування внутрішньо переміщеної особи та членів її сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, на обліку в базі даних;

- складу сім`ї внутрішньо переміщеної особи;

- факту перебування внутрішньо переміщеної особи не менш як один рік на обліку в базі даних;

- наявності документів про взяття на квартирний облік внутрішньо переміщеної особи та членів її сім`ї;

- факту спільного проживання членів сім`ї внутрішньо переміщеної особи, на яких нараховується грошова компенсація;

- наявності майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи права власності на житлове приміщення внутрішньо переміщеної особи та всіх членів її сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, складеним відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981) (далі - акт комісійного обстеження), та/або відомості щодо якого внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна), після початку його впровадження та використання, з урахуванням умов, визначених абзацами дванадцятим - чотирнадцятим пункту 13 цього Порядку, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

Згідно із пунктом 6 Порядку №280 заяву про призначення грошової компенсації внутрішньо переміщена особа або її законний представник чи уповноважений представник подає в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення).

Пунктом 8 передбачено, що орган соціального захисту населення не пізніше ніж через десять робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації.

Пунктами 10-11 Порядку № 280 встановлено, що Комісія протягом п`яти робочих днів з дати надходження подання розглядає його по суті та у присутності внутрішньо переміщеної особи або її законного представника чи уповноваженого представника приймає рішення про призначення (відмову в призначенні/виплаті) грошової компенсації, перегляд рішення, скасування попереднього рішення, надання дозволу на відкриття спеціального рахунка в уповноваженому банку за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в базі даних, виплату грошової компенсації, яку було призначено і не виплачено або виплачено не в повному обсязі на території, на якій ведуться бойові дії, внутрішньо переміщеній особі, яка перемістилася з території, на якій ведуться бойові дії, за місцем перебування на обліку в базі даних.

Повідомлення про розгляд подання надсилається внутрішньо переміщеній особі на адресу задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) або адресу фактичного місця проживання, яка зазначена в заяві, або за допомогою інших засобів зв`язку.

Якщо після прийняття комісією рішення змінено розмір грошової компенсації, орган соціального захисту населення або уповноважений орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення повідомляє про такі зміни регіональному органу соціального захисту населення.

За наявності письмового клопотання комісія може розглядати питання щодо призначення (відмови в призначенні/виплаті) грошової компенсації, перегляду рішення, скасування попереднього рішення за відсутності внутрішньо переміщеної особи або її законного представника чи уповноваженого представника. У разі відсутності такого клопотання та/або неявки зазначених осіб розгляд відповідного питання переноситься на наступне засідання комісії.

Комісія може розглядати відповідне питання без участі внутрішньо переміщеної особи або її законного представника чи уповноваженого представника у разі, коли його розгляд переносився двічі.

Згідно із п.13 Порядку № 280 Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації з таких підстав:

1) невідповідність в документах, що посвідчують внутрішньо переміщену особу або законного представника чи уповноваженого представника, від імені якої подається заява;

2) подання недостовірних відомостей;

3) внутрішньо переміщена особа не брала безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, чи у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (відсутні документи, передбачені підпунктами 3-6 пункту 7 цього Порядку);

4) внутрішньо переміщена особа не є особою, визначеною у пунктів 19-21 частини першої статті 6, пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

5) скасування дії довідки про облік (за винятком випадків, коли дію довідки, виданої до 24 лютого 2022 р., скасовано з підстав її переоформлення у зв`язку із зміною фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, яка перемістилася з території, на якій ведуться бойові дії);

6) внутрішньо переміщена особа та члени її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

7) внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку;

8) внутрішньо переміщеній особі або членам її сім`ї вже надавалося житло або виплачувалася грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством;

9) внутрішньо переміщена особа перебуває на обліку в базі даних менш як один рік згідно з відомостями бази даних;

10) наявність обвинувального вироку суду у зв`язку із вчиненням внутрішньо переміщеною особою злочину проти України.

Вирішуючи питання дії норм законодавства у часі, що підлягають застосуванню суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 263 від 24.03.2023 року, внесено зміни до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, згідно яких право на таку грошову компенсацію отримують тільки ті особи, які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в базі даних та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в базі даних до 24 лютого 2022 року.

Суд зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Водночас, питання дії закону у часі неодноразово досліджувалося, зокрема, Конституційним Судом України.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України також вказав, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. Зокрема, в абзаці 4 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22 травня 2018 року зазначено, що особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів.

Крім того, суд також враховує, що ЄСПЛ у виключних випадках допускає ретроактивну дію закону, у разі, коли це забезпечує захист суспільних інтересів, у тому числі уточнює початкові наміри законодавця («P. Plaisier B.V. v. the Netherlands», заява № 46184/16, п. 84).

Разом з тим, у справі №803/1541/16 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у тому числі, зазначила: «….Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Подібних висновків за аналогічних правовідносин дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 12 липня 2021 року у справі №826/14521/17, від 11 липня 2023 року у справі № 380/10072/20, від 06 листопада 2023 року у справі №120/360/22-а.

За таких обставин, з 28.03.2023 року (дата набрання чинності Постановою КМУ №263) у відповідача не було законних підстав для призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України».

Крім того, Кабінет Міністрів України, приймаючи Постанову № 263, не визначив перехідного періоду та особливостей застосування законодавства для внутрішньо переміщених осіб, які набули такий статус до внесених змін. Отже, Постанова №263 і змінений нею Порядок №280 підлягали застосуванню до спірних правовідносин, саме на момент звернення позивача із відповідною заявою (11.07.2023 року).

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 31.03.2022, тобто після 24.02.2022, що свідчить про відсутність підстав для виплати позивачу грошової компенсації відповідно до Порядку № 280.

Враховуючи дату взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщеної особи (31.03.22), а також дату звернення із заявою про виплату грошової компенсації (11.07.23), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не відповідав вимогам Порядку №280 (в редакції Постанови КМУ №263) щодо перебування на обліку в базі даних до 24 лютого 2022 року, як внутрішньо переміщеної особи, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення про виплату компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення від 09.01.2024 року № 2 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Д`яконової Кристини Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 р. у справі № 200/843/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 р. у справі №200/843/24- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко