Справа № 380/11304/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.05.2024 року о/р №34 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком»;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії на загальних підставах 3-я група, загальне захворювання (по інвалідності) на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, з 03.05.2024 року, з часу припинення моєї державної служби, та здійснювати мені виплату пенсії державного службовця на підставі заяви позивача від 01.05.2024 року, зареєстрованої за №3457, з урахуванням доданих довідок: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням на пенсію) №33-13-01-10-21 від 01.05.2024 року; про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням на пенсію) №522-13-01-10-00-11 від 01.05.2024 року; про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №521-13-01-10-00-11 від 01.05.2024 року та здійснити перерахунок і виплату мені пенсії державного службовця за період, починаючи з 03.05.2024 року (з часу припинення державної служби).

Посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (3 група інвалідності, загальне захворювання). Зазначила, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року у справі №1.380.2019.006615 позивачеві з 04.03.2020 року призначено пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №899-VIII, з урахуванням довідок про склад заробітної плати. Однак вказала, що з листопада 2021 року відповідач відмінив переведення на пенсію державного службовця та здійснював виплату пенсії по інвалідності. Наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 30.04.2024 року №201-о припинено державну службу та звільнено позивача з 03.05.2024 року з посади головного державного інспектора відділу інформаційно-аналітичної роботи управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Львівській області за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Зазначила, що 01.05.2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перевести її з пенсії по 3 групі загального захворювання (інвалідності) згідно Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №899-VIII «Про державну службу», додавши до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.05.2024 року від 01.05.2024 року №521-13-01-10-00-11, №33-13-01-10-21 та №522-13-01-10-00-11. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 08.05.2024 року о/р №34 позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії, мотивуючи відсутністю законних підстав. Вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що з 15.12.2015 року діючим законодавством України не визначено суб`єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII. Вказав, що оскільки пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889-VII «Про державну службу» позивачеві вже призначено, в свою чергу названим Законом не передбачено перерахунку пенсій, відповідно відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсійної виплати позивача згідно її заяви від 01.05.2024 року та долучених довідок про заробітну плату. Зважаючи на викладене, вважає, що дії відповідачів є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 29.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.1 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію вказаної ухвали вручено Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві 06.06.2024 року о 14:40 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та, зокрема, з 04.03.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати на посадах державної служби до 03.05.2024 року. У цей період, на виконання вимог п.13-1 Розділ XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний орган виплачував позивачеві пенсію у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

01.05.2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перерахувати пенсію у зв`язку із збільшенням заробітної плати (перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №899-VIII «Про державну службу». До заяви нею було додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.05.2024 року від 01.05.2024 року №521-13-01-10-00-11, №33-13-01-10-21 та №522-13-01-10-00-11.

За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 08.05.2024 року о/р №34 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком». Зазначена відмова мотивована, що «... Гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №899-VIII «Про державну службу».

На пенсію відповідно до вказаного Закону заявницю переведено з 04.03.2020 року Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року у справі №1.380.2019.006615.

Пенсію обчислено на підставі довідки від 04.03.2020 року №198-13.0-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на березень 2020 року; та довідки від 04.03.2020 року №199-13.0-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за період з травня 2016 року по лютий 2020 року, виданих Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області.

Оскільки заявниця продовжувала працювати на посадах державної служби, виплата пенсії здійснювалася у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви від 01.05.2024 року гр. ОСОБА_1 надала довідку від 01.05.2024 року №521-13-01-10-00-11 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.05.2024 року; довідки від 01.05.2024 року №33-13-01-10-21 та №522-13-01-10-00-11 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за період з травня 2019 року по квітень 2024 року, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області.

Враховуючи те, що пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №899-VIII «Про державну службу» заявниці вже призначено, і держаним вказаним Законом не передбачено перерахунку пенсій, прийнято рішення гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно заяви від 01.05.2024 року №3457 та долучених довідок про заробітну плату відмовити, у зв`язку з відсутністю законних підстав.».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу».

Частиною 1 ст.37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01.01.2015 року, передбачалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 року законодавець делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01.01.2015 по 01.12.2015 року знайшло своє відображення у п.п.4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики (п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865).

З 01.05.2016 року постанова Кабінету Міністрів України №865 втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до п.6 застосовується з 01.12.2015 року, виключено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, а п.5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Слід зазначити, що вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Отже, з 01.12.2015 року по 01.05.2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу». При цьому чинна у зазначений період редакція ст.37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

10.12.2015 прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням. Закон №889-VIII набув чинності 01.05.2016 року, а положення Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Натомість, у ст.90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у ст.42 якого визначено підстави для перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих, державних службовців до яких не віднесено.

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №555/2183/16-а, від 26.02.2020 року у справі №508/808/16-а, від 28.10.2020 року у справі №826/16182/18, від 22.04.2021 року у справі №712/10182/17, від 03.11.2021 року у справі №373/2149/16-а.

Відсутність механізму перерахунку пенсії державним службовцям призначених за ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» була також предметом розгляду Конституційного Суду України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 року №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення підп.1 п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII зі змінами.

Зокрема, в абз.4 п.5.6 мотивувальної частини даного рішення Конституційний Суд України також констатував, що розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України. Для розвитку, конкретизації та деталізації приписів ст.ст.3, 8, 24, 46 Основного Закону України перерахунок розмірів пенсій обов`язково має бути внормований у законі, ухваленому Верховною Радою (п.5.7 даного рішення).

Як встановлено судом, з 04.03.2020 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. До заяви про призначення пенсії позивачем було додано довідку від 04.03.2020 року №198-13.0-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на березень 2020 року; та довідку від 04.03.2020 року №199-13.0-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за період з травня 2016 року по лютий 2020 року, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області.

Вказані довідки були видані позивачеві для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Призначення позивачу пенсії за віком на підставі Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» підтверджується наявним у матеріалах справи протоколом/розпорядженням щодо призначення пенсії №1542, де у розділі «умови призначення» вказано «ЗУ «Про державну службу».

Крім того, суд встановив, що фактичною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію державного службовця є те, що вона скористалась правом на призначення пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» з 04.03.2020 року.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскільки чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідок від 01.05.2024 року №521-13-01-10-00-11, №33-13-01-10-21 та №522-13-01-10-00-11, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Також, суд звертає увагу, що згідно з п.131 Розділ XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Суд приймає до уваги, що на виконання вимог п.131 Розділ XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, оскільки позивач після призначення пенсії, відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», продовжувала працювати на посадах державної служби, пенсійний орган правомірно виплачував їй пенсію у розмірі, обчисленому згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Щодо посилань позивача на п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», суд вказує, що такі на спірні правовідносини не поширюються, позаяк позивачем уже було використано право на призначення пенсії за нормами ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII після 01.05.2016 року. Крім того, цими пунктами регулюються виключно питання призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» мають необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а не питання проведення перерахунку пенсій колишніх державних службовців.

Як зазначено судом вище (з урахуванням рішення Конституційного суду України), прогалина в перерахунку розмірів пенсій державних службовців, у залежності від дати призначення пенсії, обов`язково має бути унормована в законі, ухваленому Верховною Радою, а не за рахунок рішення суду у справі, оскільки законодавчо визначених підстав для цього немає.

Враховуючи вищезазначене, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 08.05.2024 року о/р №34 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком» є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону.

Як наслідок, відсутні підстави для здійснення позивачеві перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням доданих довідок від 01.05.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, починаючи з 03.05.2024 року (з часу припинення державної служби).

За приписами п.4 ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідачі виконали покладений на них ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довели правомірність своїх дій та рішення, чим спростували твердження позивача про порушення її прав та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.