Справа № 380/11182/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/11182/23 пров. № А/857/1866/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Кузаном Р.І. у м. Львові) у справі № 380/11182/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неперерахунку йому пенсії з урахуванням заробітних плат за період з 01.11.1990 по 31.10.1995; безпідставного включення в розрахунок розміру пенсії періоду з 01.01.1996 по 31.05.1996; невірного визначення періоду страхового стажу для обчислення пенсії; невірного визначення періоду страхового стажу, який виключається при обчисленні пенсії; невірного застосування розміру середньої заробітної плати по Україні за 1988 та 1989 роки при обчисленні пенсії; застосування обмеження заробітної плати 5,6 розмірами середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум; непризначення йому пенсії за віком на загальних умовах з 10.08.2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок призначеної йому пенсії (за віком на пільгових умовах) з урахуванням: заробітних плат за період з 01.11.1990 по 31.10.1995 (на підставі довідок виданих «Койденским филиалом Мезенского райпо Архангельской области» №28 від 08.11.2017, №5 від 26.10.2021, №1 від 18.01.2022); вірного визначення періоду страхового стажу для обчислення пенсії, а саме включення до нього періодів з 01.01.1986 по 31.05.1986, з 01.05.2008 по 30.09.2008 та виключення періоду з 01.01.1996 по 31.05.1996; вірного визначення періоду страхового стажу який виключається при обчисленні пенсії, а саме наступних 35 місяців: з 01.11.2000 по 31.08.2002 (22 місяці) та з 01.12.2015 по 31.12.2016 (13 місяців); вірного застосування розміру середньої заробітної плати по Україні за 1988 та 1989 роки при обчисленні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах без застосування обмеження заробітної плати 5,6 розмірами середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити йому пенсію за віком на загальних умовах з 10.08.2021 з відповідним перерахунком призначення йому пенсії з урахуванням всіх заробітних плат за весь період трудової діяльності, включаючи період з 01.11.1990 по 31.10.1995 (за період роботи до 01.01.1992 проводити з врахуванням північних надбавок і районних коефіцієнтів на підставі довідок, виданих «Койденским филиалом Мезенского райпо Архангельской области» №28 від 08.11.2017, №5 від 26.10.2021, №1 від 18.01.2022) та страхового стажу 35 років 10 місяців 12 днів (430 місяців), визначеного судом (рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 (справа № 1340/5759/18)). Перерахунок призначення пенсії та її виплату здійснити з 10.08.2021 з урахуванням раніше виплачених сум; визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо винесення рішення про відмову в перерахунку пенсії від 08.12.2021; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії від 08.12.2021.

Обґрунтовує позов тим, що після того, як йому виповнилося 60 років 10.08.2021, відповідно до п. 3 ст. 45, ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону), п. 2.8 абз. 3 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» (далі - Порядок 22-1) звернувся до Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про переведення його з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних умовах і про проведення перерахунку пенсії з врахуванням періоду роботи (заробітної плати) з 1991 по 1996 рік. Однак, 22.12.2021 позивач отримав рішення про відмову в перерахунку пенсії від 08.12.2021.

Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області невірно проведено перерахунок його пенсії. Всупереч положенням ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач при нарахуванні йому пенсії протиправно врахував 55 календарних місяців страхового стажу підряд (з 01.06.1986 по 31.12.1990) та 5 місяців (з 01.01.1996 по 31.05.1996), в які він взагалі не працював. Також Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не враховано заробітну плату за травень-вересень 2008 року (з 01.05.2008 по 30.09.2009) та невірно враховано заробітну плату за квітень 2008 року (враховано лише 5 днів, а повинно бути враховано 19 днів і заробітна плата за ці дні).

Крім цього, зазначає, що при розрахунку розміру пенсії Личаківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова застосовуються обмеження заробітної плати 5,6 розмірами середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум (ст. 41 Закону), що є незаконним, оскільки погіршує його становище.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі довідки Койденського філіалу Мезенського райпо №1 від 18.01.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2023 з врахуванням довідки про заробітну плату №1 від 18.01.2022, виданої Койденським філіалом Мезенського райпо за період з березня 1990 року по листопад 1995 року, без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу районах Крайньої Півночі та з урахуванням попередньо виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає що таке є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з позицією суду, що органом Пенсійного фонду безпідставно не враховано розмір заробітної плати позивача без урахування районного коефіцієнту та північної надбавки за період його роботи у Койденського філіалі Мезенського райпо, починаючи з 01.01.1992 по 31.10.1995.

Також зазначає, що ОСОБА_1 28.12.2022 звернувся з довільною заявою, а не з заявою, яка передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, тому його заява розглядалася згідно Закону України «Про звернення громадян» і відповідно, Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області надано відповідь від 25.01.2023 за № 1862-21128/Р-52/9-1300/23, в якій вказано про те, що для прийняття рішення про проведення перерахунку чи його відмову з урахуванням довідки про заробітну плату за період роботи до липня 2000 з березня 1990 по жовтень 1995, виданої Койденським філіалом Мензенського районного споживчого товариства с. Койда Мензенського району Архангельської області, необхідно звернутися з заявою відповідного зразка та документами.

Звертає увагу суду, що рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось.

Також зазначає, що оскільки росією припинено з 01.01.2023 участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, то відсутні підстави для врахування при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати, отриманої на території російської федерації.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 у справі №1340/5759/18 визнано неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №10 Управління застосування пенсійного законодавства) про відмову ОСОБА_1 в пільговому обчисленні стажу за період із 01 вересня 1978 року по 05 жовтня 1983 року, з 21 листопада 1983 року по 04 березня 1986 року та з 29 березня 1986 року по 20 грудня 1995 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №10 Управління застосування пенсійного законодавства) зарахувати ОСОБА_1 до пільгового обчислення стажу період навчання з 01 вересня 1978 року по 05 жовтня 1983 року та період роботи з 21 листопада 1983 року по 04 березня 1986 року, з 29 березня 1986 року по 20 грудня 1995 року в трудовий стаж, зароблений в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №10 Управління застосування пенсійного законодавства) призначити пенсію ОСОБА_1 за віком з урахуванням пільгового обчислення стажу з 22 жовтня 2018 року.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 у справі №1340/5759/18 ОСОБА_1 з 22.10.2018 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 10.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії. В заяві вказав вид перерахунку: «зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000». Крім цього, при призначенні пенсії просив виключити із підрахунку заробітної плати період визначений автоматично. Додатково до заяви серед інших документів долучив листа, в якому просив переглянути розрахунок його пенсії з врахуванням періоду роботи (заробітної плати) з 1991 року по 1996 рік. Перерахунок просив провести без обмежень сум заробітної плати, так як внески сплачувались із всієї суми заробітної плати. Відповідь на заяву просив надіслати на поштову адресу.

Посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 12.08.2021 сформовано запит № 1300-5213-10/71809 до пенсійного органу російської федерації щодо витребування довідки про заробітну плату ОСОБА_1 без врахування сум районного коефіцієнта і надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі з одночасним проведенням зустрічної перевірки сум заробітної плати.

На вказаний запит 02.12.2021 за вхідним № 5298/10 надійшла відповідь, до якої долучено довідку №5 від 26.10.2021 про фактичну суму заробітку позивача за період з травня 1990 року по жовтень 1995 року, з включенням до цієї суми районного коефіцієнта і надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі.

З урахуванням цієї довідки за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто звернення позивача та прийнято рішення від 08.12.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. В рішенні зазначено, що обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів проводиться за період роботи до 01.01.1992. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, який вступив в дію з 01.01.1992, не передбачено врахування районних коефіцієнтів та північних надбавок при обчисленні заробітку для розрахунку пенсії.

Зі змісту довідки від 26.10.2021 № 5, виданої Койденським філіалом Пензенського районного споживчого товариства с. Койда Пензенського району Архангельської області, суд встановив, що при нарахуванні заробітної плати застосовувався коефіцієнт 1.4 та надбавка за роботу в районах Крайньої Півночі 1.8.

На запит позивача Койденським філіалом Мезенського райпо надіслано ОСОБА_1 довідку №1 від 18.01.2022, в якій зазначена заробітна плата позивача за період з 1990 року по 1995 року без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу районах Крайньої Півночі.

Позивач 28.12.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії на підставі довідки Койденського філіалу Мезенського райпо №1 від 18.01.2022 з врахуванням заробітної плати з 1991 по 1996 рік. Крім цього просив не застосовувати обмеження заробітної плати 5,6 розмірами середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Листом №1862-21128/Р-52/8-1300/23 від 25.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлено позивачу про відсутність підстав для перерахунку пенсії. Відповідач в листі роз`яснив, що для прийняття рішення про проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату за період роботи до липня 2000 року, виданої Койденським філіалом Мезенського райпо, позивачу необхідно звернутися з заявою встановленого взірця. Також зазначив, що обчислення розміру пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2017 №28 та від 26.10.2021 № 5 можливе при наявності запису, що заробітна плата з 01.01.1992 нарахована без урахування районного коефіцієнту та північних надбавок.

Повідомив, що пенсія обчислена позивачу при загальному стажі 35 років 10 місяців 12 днів, в т. ч. стаж в районі Крайньої Півночі 17 років 1 місяць 9 днів (враховано до 24.12.2016, індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,35833). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, враховано за період роботи з 01.06.1986 по 31.12.1990, з 01.01.1996 по 31.05.1996 та з 01.07.2000 по 31.12.2016 за даними персоніфікованого обліку, визначений із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016, 2017 роки (5377,90 грн), становить 11356,67 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 2,11173).

Розмір пенсійної виплати позивача з 22.10.2018 становив 4069,44 грн (11356,67 х 0,35833) та відповідно з 01.06.2019 розмір виплати не змінювався.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не враховано розмір заробітної плати позивача без урахування районного коефіцієнту та північної надбавки за період його роботи у Койденського філіалі Мезенського райпо, починаючи з 01.01.1992 по 31.10.1995.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Згідно визначення у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року), яка була чинною та виконувалась державою Україна на момент первинного звернення позивача про перерахунок пенсії, закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а тому заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1992 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи рф відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства рф.

Згідно вимог статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), який введений в дію з 01 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)

Як передбачено статтею 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Як визначено п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини рф.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

При цьому, як вірно зазначено судом, що Законом №1788-XII та Законом № 1058-IV, які були чинними в спірний період роботи позивача та на час призначення пенсії, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Крім того, наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону №1058-IV, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Крім того, питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується заробіток, до якого входить північна надбавка, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а.

Як встановлено судом з копії трудової книжки позивача, такий в період з 15.03.1990 по 20.12.1995 працював в районі Крайньої Півночі в «Мезенському райриболовпотребсоюз» (Койденський рибкооп).

Судом також встановлено, що позивач з метою проведення перерахунку призначеної пенсії подав відповідачу довідку про заробітну плату за період з березня 1990 року по листопад 1995 року №1 від 18.01.2022, видану «Койденским филиалом Мезенского райпо Архангельской области».

Як вірно зазначено судом, відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972, Закону СРСР від 15.05.1990 №1480-I «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» (далі - Закон № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого на той час Закону №1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Відтак, районний коефіцієнт за період роботи в районах Крайньої Півночі не може враховуватись при обчисленні розміру пенсії в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 345/3172/17, від 26.09.2018 у справі № 671/86/15-а, від 28.02.2019 № 345/4316/16-а, від 30.05.2019 у справі № 48/2974/14-а, від 16.07.2019 № 348/1724/17, від 14.11.2019 № 348/1539/17 тощо.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонд України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Як встановлено судом, на підтвердження розміру заробітної плати, яку позивач отримував на вказаному підприємстві, таке підприємство видало відповідну довідку. Як свідчить зміст вказаної довідки, вона містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, із зазначенням підстав їх видачі, є чинною та недійсною не визнавалася.

Відповідачем з метою підтвердження відповідних відомостей про роботу позивача направлявся запит до російської федерації.

У відповідь на запит пенсійного органу надіслано довідку від 26.10.2021 №5 про розмір заробітної плати позивача з березня 1990 року по листопад 1995 року.

Встановлено, що дані про заробітну плату в довідці від 26.10.2021 №5 зазначено з врахуванням районного коефіцієнту.

Водночас, 18.01.2022 позивачем отримано довідку Койденського філіалу Мезенського райпо №1 від 18.01.2022, в якій зазначена заробітна плата без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу районах Крайньої Півночі. Таку довідку позивачем було подано Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області, що не заперечується відповідачем.

Суд вірно зазначив, що у цій довідці вказаний весь заробіток позивача з березня 1990 року по листопад 1995 року, зокрема з урахуванням північних надбавок та районних коефіцієнтів та без таких. Тобто, зміст довідки дозволяє врахувати заробіток позивача у спірний період помісячно для проведення перерахунку його пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що органом Пенсійного фонду безпідставно не враховано розмір заробітної плати позивача без урахування районного коефіцієнту та північної надбавки за період його роботи у Койденського філіалі Мезенського райпо, починаючи з 01.01.1992 по 31.10.1995.

Разом з тим, судом також враховано, що частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 4 стаття 45 Закону № 1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, оскільки позивачем заяву про перерахунок пенсії подано 28.12.2022, тобто після 15 числа, то перерахунок пенсії відповідач повинен вчинити з 01.01.2023.

Колегія суддів зазначає, що суд вірно вважав, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прав позивача є необхідність визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в перерахунку пенсії за віком позивачу на підставі довідки Койденського філіалу Мезенського райпо №1 від 18.01.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2023, з врахуванням довідки про заробітну плату №1 від 18.01.2022, виданої Койденським філіалом Мезенського райпо за період з березня 1990 року по листопад 1995 року, без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу районах Крайньої Півночі та з урахуванням попередньо виплачених сум.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстави для врахування при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати, отриманої на території російської федерації з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, оскільки вказана постанова набрала чинності лише 02.12.2022, натомість у період роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому слід зазначити, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у врахуванні при проведені перерахунку пенсії заробітної плати, отриманої на території російської федерації.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 380/11182/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник