Справа № 160/2922/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/2922/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року

у справі № 160/2922/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії позивачці з 10 січня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи по Списку №1 період з 14.06.1999 по 19.03.2000 відповідно до довідки ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» №1451-23 від 03.01.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачці пільгову пенсію за Списком №1, відповідно до п. а) ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 10 січня 2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі № 160/2922/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії позивачці з 10 січня 2024 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи по Списку №1 період з 14.06.1999 по 19.03.2000 відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1451-23 від 03.01.2024;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачці пільгову пенсію за Списком №1, відповідно до п. а) ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 10 січня 2024 року, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом зазначено, що довідка № 1451-23 від 03.01.2024 містить посилання на підстави видачі щодо наказів з особового складу та атестації робочих місць, підписана уповноваженими особами, містить печатку підприємства та всі необхідні реквізити. Довідка № 1451-23 від 03.01.2024 відповідає вимогам визначеним Порядком №637 та містить відомості щодо Списків № 1, затверджених Постановами КМУ, що були чинними на час роботи позивачки, а тому підстави для її неврахування при обчисленні пільгового стажу позивачки у пенсійного органу відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивачки з 14.06.1999 по 19.03.2000 повний робочий день у ВАТ «Криворізький гірничо - металургійний комбінат «Криворіжсталь» до пільгового стажу за Списком № 1. Також, суд вказав, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливий для позивачки, а не Закону №1058-ІV. Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

З урахуванням вищенаведених висновків та ефективності захисту прав позивачки, суд дійшов висновку, що права позивачки підлягають захисту в такий спосіб: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії позивачці з 10 січня 2024 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи по Списку №1 період з 14.06.1999 по 19.03.2000 відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1451-23 від 03.01.2024, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачці пільгову пенсію за Списком №1, відповідно до п. а) ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 10 січня 2024 року, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі № 160/2922/24 в частині задоволення позовних вимог, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що після набрання чинності Законом №2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2 призначаються виключно згідно ст. 114 Закону №1058. Вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосовувати приписи ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через набрання чинності Законом №2148. Зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним у зв`язку із недосягненням позивачкою пенсійного віку. Вказує, що позивачці до стажу роботи за Списком №1 зараховано всі періоди.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачка 10.01.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивачки про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком.

Головним управлінням встановлено, що вік позивачки 45 років, страховий стаж складає 26 років 3 місяці 28 днів, пільговий стаж 24 роки 1 місяць 25 днів.

В призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Також згідно довідки РС-право, позивачці не зарахували до пільгового стажу період роботи з 14.06.1999 по 19.03.2000.

Не погоджуючись з вказаним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, згідно довідки РС-право позивачці не зараховано до пільгового стажу період роботи з 14.06.1999 по 19.03.2000.

Колегією суддів встановлено, що згідно трудової книжку позивачки, остання працювала у ВАТ «Кріворіжсталь» (ВАТ «Кріворізький гірнічозбагачувальний комбінат»):

- 28.08.1998 переведена в рудоуправління бункерувальником 4 розряду дробильної фабрики;

- 01.07.2010 переведена в гірний департамент бункерувальником 4 розряду, технологічної служби (на правах цеха), рудоуправління.

Однак, трудова книжка позивачки не містить відомостей, що визначають право позивачки на пенсію на пільгових умовах за спірний період з 14.06.1999 по 19.03.2000.

Разом з тим, як правильно дослідив суд першої інстанції, матеріали справи містять довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1451-23 від 03.01.2024, яка відповідає вимогам, що визначені Порядком №637, а тому підстави для її неврахування при обчисленні пільгового стажу позивачки у пенсійного органу відсутні.

Відтак, врахувавши вищевказану довідку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачці до пільгового стажу роботи по Списку №1 періоду з 14.06.1999 по 19.03.2000 відповідно до довідки №1451-23 від 03.01.2024. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Стосовно відмови у призначенні пенсії позивачці.

Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Згідно з пунктом а статті 13 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вказана норма застосовується з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 року та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З вищевикладеного слідує, що з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.

Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу.

Апеляційний суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивачки закону, а саме положенням пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Такий висновок відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, апеляційний суд зазначає про наявність у позивачки права на призначення пільгової пенсії за Списком №1 після досягнення віку, який визначено положеннями пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Натомість, доводи скаржника про те, що норми стосовно можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсійного віку особи за нормами ст. 13 Закону №1788 не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148, є необґрунтованими та безпідставними.

Як правильно дослідив суд першої інстанції, станом на 10.01.2024 (дата звернення до пенсійного органу) позивачка досягла 45 років, мала страховий стаж роботи понад 15 років, у тому числі пільгового стажу за Списком № 1 понад 7 років 6 місяців.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.01.2024 № 08 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії позивачки з 10 січня 2024 року, а також для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позиваці пільгову пенсію за Списком №1, відповідно до п. а) ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 10 січня 2024 року, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

В свою чергу аргументи скаржника про те, що спірне рішення 16.01.2024 № 08 є правомірним, свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі № 160/2922/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко