Справа № 240/26059/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/26059/23

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі Управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління у виплаті в повному розмірі ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, з урахуванням висновків суду у даній справі про наявність у ОСОБА_1 права на отримання такої допомоги в повному обсязі у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправною відмову Управління у виплаті одноразової грошової допомоги в більшому розмірі ОСОБА_1 внаслідок встановлення більшого ступеня втрати працездатності та встановлення II групи інвалідності під час повторного огляду згідно з рішенням МСЕК від 25 травня 2020 року;

- зобов`язати Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі внаслідок встановлення більшого ступеня втрати працездатності та встановлення другої групи інвалідності під час повторного огляду згідно з рішенням МСЕК від 25 травня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що під час виплати йому у 2018 році одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, Управлінням неправильно розраховано розмір останньої та виплачено 400 000,00 грн., замість 440 500,00 грн. До того ж, з огляду на встановлення йому у 2020 році другої групи інвалідності у ОСОБА_1 виникло право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі (з урахуванням раніше виплаченої суми), проте відповідач протиправно відмовив йому у виплаті такої допомоги.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечує, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, вказує на відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, з огляду на те, що під час первинного медичного огляду за рішенням МСЕК йому було встановлено не тільки ступінь втрати працездатності, а й групу інвалідності, тоді як пунктом 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом МВС від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4), передбачено можливість виплати грошової допомоги в більшому розмірі лише у разі, якщо під час первинного огляду рішенням МСЕК було встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності як такої. Крім того, розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності ОСОБА_1 було правомірно обраховано, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01 січня 2017 року, оскільки висновок та наказ про її виплату видано в жовтні 2017 року.

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а в період з 07 листопада 2015 року по 14 листопада 2016 року - в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області й був звільнений зі служби на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

У зв`язку із встановленням йому з 02 березня 2017 року третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статей 97 - 100 Закону України "Про Національну поліцію".

За результатами розгляду поданих документів відповідачем 17 жовтня 2017 року складено висновок (затверджений 25 жовтня 2017 року) про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 та підпункту "в" пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" в сумі 400000,00 грн., а також видано відповідний наказ № 887 від 24 жовтня 2017 року.

Одноразова грошова допомога перерахована ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення № 2318 від 21 червня 2018 року.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК № 015645 від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 при повторному огляді з 25 травня 2020 року встановлено довічно II групу інвалідності у зв`язку з отриманням ним травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Позивач звернувся до Управління із заявою (рапортом) від 04 листопада 2020 року про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, в якій посилався на те, що йому встановлено другу групу інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків, а також повідомляв, що раніше вже отримував таку допомогу в сумі 400 000,00 грн.

Управлінням 13 листопада 2020 року складено й затверджено висновок про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, а також надіслано на його адресу лист № 1418/29/105/05-2020 від 13 листопада 2020 року, яким роз`яснено, що ним вже використано право на отримання одноразової грошової допомоги по третій групі інвалідності й законодавством не передбачено можливості повторного призначення такої допомоги в разі встановлення інвалідності вищої (другої) групи.

30 травня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Управління із заявою довільної форми від 25 травня 2023 року, в якій просив здійснити виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності з урахуванням сум, виплачених 21 червня 2018 року, й видати довідку про різницю суми коштів, яку йому належить отримати.

Листом № П-97/29/105/09-2023 від 13 червня 2023 року Управління повідомило ОСОБА_1 про те, що питання виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності вже було вирішено у 2020 році й у її виплаті було відмовлено.

Не погоджуючись з діями Управління щодо відмови у призначенні й перерахунку йому одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За змістом підпункту "в" пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі також - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади), визначає Порядок № 4.

Зокрема, розділом IV цього Порядку врегульовано питання призначення і виплати ОГД.

Пунктом 8 розділу ІV Порядку № 4 (в редакції, що діяла до 14 травня 2019 року) було визначено: "Якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми".

Згодом наказом МВС від 05 квітня 2019 року № 249 "Про затвердження змін до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2019 року за № 414/33385) до Порядку № 4 було внесено зміни (набрали чинності 14 травня 2019 року) та, зокрема, пункт 8 розділу ІV викладено у новій редакції: "Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми".

Таким чином, після внесення змін до Порядку № 4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.

Питання застосування пункту 8 розділу IV Порядку № 4 неодноразово було предметом розгляду у Верховному Суді, який, зокрема, у постановах від 18 листопада 2021 року у справі № 240/9996/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 520/1726/2020, від 25 липня 2022 року у справі № 520/12401/2020 висловив правову позицію про те, що положення зазначеної норми (в редакції, що діє з 14 травня 2019 року) підлягають застосуванню в наступних випадках:

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.

Поряд з цим, Верховний Суд констатував, що приписи наведеної норми не містять підстав та умов для призначення і виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо йому після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.

До того ж, у цих справах Верховний Суд визнав необґрунтованими твердження щодо наявності у спірних правовідносинах дискримінації (позбавлення позивача як особи з інвалідністю, що пов`язана з виконанням службових обов`язків, можливості реалізувати свої права) та звуження прав позивачів, оскільки вони отримали одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням їм третьої групи інвалідності.

Розглядаючи дану справу, суд з`ясував, що заява (рапорт) про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності датована 04 листопада 2020 року й висновок про відмову у її призначенні складено та затверджено 13 листопада 2020 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності нормами чинного законодавства вже не передбачалось права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності, що, в свою чергу, виключає можливість задоволення позову в цій частині.

Що ж до позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Управління у виплаті йому в повному розмірі одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, та зобов`язання Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності з урахуванням висновків суду у даній справі про наявність у ОСОБА_1 права на отримання такої допомоги в повному обсязі у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію", то суд виходить з такого.

Фактично, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, ОСОБА_1 посилається на те, що при обрахунку йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності Управлінням застосовано неправильний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та, як наслідок, неправильно розраховано розмір цієї допомоги - оскільки її виплата відбулась у 2018 році (платіжне доручення № 2318 від 21 червня 2018 року), то необхідно було застосовувати розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, - 1762,00 грн. (250*1762,00 грн. = 440 500,00 грн.), натомість Управлінням використовувався аналогічний показник за 2017 рік 1600,00 грн. (250*1600,00 грн. = 400 000,00 грн.).

Проте, як вже вказувалось в цьому рішенні, положеннями статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, й, зокрема, по III групі інвалідності він становить 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Отже, враховуючи, що рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнято Управлінням в жовтні 2017 року (висновок від 17 жовтня 2017 року (затверджений 25 жовтня 2017 року) та наказ № 887 від 24 жовтня 2017 року), то розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, при обрахунку цієї допомоги було ним застосовано правомірно, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, підсумувавши викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність, у даному випадку, правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 262, 263, 295 КАC України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко