Справа № 380/1741/20
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2024 року

м. Київ

справа №380/1741/20

адміністративне провадження № К/9901/4189/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 (судді - Шинкар Т.І., Кухтейт Р.В., Онищенко Т.В.)

у справі №380/1741/20 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхна Сергія Семеновича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

28.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 14.09.2014 та договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 16.09.2014, що укладений 12.02.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , договору банківського рахунку 2620.3.408403.001 у доларах США від 27.05.5015.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16.09.2014 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №05/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму 14 395,78 доларів США.

12.02.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги частини вкладу в розмірі 7570,00 доларів США, що розміщені в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно вище вказаного договору депозиту. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги належне Первісному кредиторові за договором №05/5-14 про банківський вклад строковий вклад (депозит). Згідно з пунктом 1.3 цього договору до Нового кредитора переходить право вимоги Первісного кредитора до Боржника за Основним договором в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав в частині повернення вкладу на суму 7570 доларів США розміщеного на вкладному рахунку.

27.05.2015 між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір банківського рахунку №300131/176350/00-15 та відкрито поточний рахунок у доларах США.

29.07.2015 ОСОБА_2 повідомила Банк про укладення договору відступлення частини вкладу та 07.08.2015 подала заяву про перерахунок відступлених коштів в розмірі 7570,00 доларів США з свого поточного рахунку на поточний рахунок позивача.

Заявою від 07.08.2015 ОСОБА_2 звернулась в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо перерахунку коштів по Договору №05/5-14 від 07.08.2015 на поточний рахунок ОСОБА_1 у доларах США згідно договору про відступлення права вимоги від 12.02.2015.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 .

07.12.2015 ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо результатів розгляду повідомлення про відступлення права вимоги від 27.07.2015.

Листом від 31.12.2015 №6697 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомив ОСОБА_2 про те, що новий кредитор ОСОБА_1 не була вкладником банку станом на день початку процедури виведення Банку з ринку, а тому гарантії щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування) на ОСОБА_1 не поширюються.

Вважаючи, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» допущено протиправну бездіяльність щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 звернулась до суду.

В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що незважаючи на укладений між нею та ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на частину вкладу, банк протиправно не визнає її право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 7570,00 доларів США.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в Акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ні Закон України «Про банки та банківську діяльність», ні Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять обмежень прав вкладників на укладання договорів уступки права вимоги, а тому заміна кредитора у зобов`язанні по договору від 16.09.2014 №300131/107605/5-14 про строковий банківський вклад здійснена у відповідності до порядку, визначеному статтями 512-517 ЦК України, а тому позивач отримала всі права вкладника.

Суд виходив з того, що укладення вказаного договору відступлення права вимоги відбулось 12.02.2015, тобто до початку віднесення ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації. Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону №4452-VI.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд виходив з того, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.

Як встановлено судом, у період з 16.02.2015 по 26.08.2015 через касу відділення №92 Західного регіонального управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 отримувала кошти згідно з депозитним договором від 16.09.2014 №300131/107605/5-14, а після оголошення початку процедури виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми грошового відшкодування залишок коштів в розмірі 419,99 дол. згідно з договором від 16.09.2014 №05/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» отримано ОСОБА_2 через банк-агент АБ «Південний». Доказів на спростування отримання зазначених коштів позивач не надала.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що всупереч вимог договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором від 16.09.2014 №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» ОСОБА_2 фактично не відступила своє право на отримання коштів в розмірі 7 570,00 доларів США, а скористалась ним сама.

Також суд виходив з того, що 26.08.2015 кошти в розмірі 9 500,00 дол. США перераховано на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно з договором від 26.08.2015 №300131/199293/07/15 про строковий банківський вклад (депозит) «Блискуча сімка», а в подальшому акцептовано в повному обсязі згідно з кредиторською вимогою ОСОБА_2 №12995.

Надавши оцінку всім обставинам справи, суд дійшов висновку, що позивач не є вкладником банку, який отримав право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, оскільки в силу укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 позивач не набула статусу вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, жодна з обставин, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існували, зокрема: на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у позивача не було банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; у позивача були відсутні на зазначеному банківському вкладі кошти разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.

В свою чергу, кошти в розмірі 11 024,78 грн. за укладеним між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» договором №300131/176350/00-15 від 27.05.2015 позивач отримала за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.01.2016 через банк агент АТ «Південний», що позивачем не спростовано.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодилась позивач, подала касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги покликається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Покликається на те, що ні Закон №2121-ІІІ, ні Закон №4452-VІ не містить обмежень прав вкладників на укладання договорів уступки права вимоги у зв`язку з введенням тимчасової адміністрації банку або початком ліквідаційної процедури банку.

Покликається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про те, що договір про відступлення права вимоги сам по собі не є підставою для віднесення позивача до вкладників банку, оскільки цьому має передувати процедура укладення договору банківського вкладу між банком та позивачем з подальшим переведенням на відкритий рахунок грошових коштів згідно з вказаним договором. Як наслідок, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що позивач не є вкладником банку, який отримав право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, оскільки в силу укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 вона не набула статусу вкладника банку.

Як на підставу для касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та вказує, що суд апеляційної інстанції прийняв оскаржуване судове рішення без урахування висновків Верхового Суду у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №821/596/17, від 17.10.2019 у справі №813/4434/15, від 03.09.2020 у справі №810/851/17, від 26.02.2020 у справі №821/1136/17 та від 08.07.2020 у справі №826/7530/17.

Просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині 4 статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує таке застосування у подібних правовідносинах.

Ухвалою Верховного Суду від 16.07.2021 відкрито касаційне провадження на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Підставою для відкриття касаційного провадження стало неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права у зв`язку з неврахуванням апеляційним судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №821/596/17, від 17.10.2019 у справі №813/4434/15, від 03.09.2020 у справі №810/851/17, від 26.02.2020 у справі №821/1136/17, від 08.07.2020 у справі №826/7530/17.

Досліджуючи доводи касаційної скарги та підстави касаційного оскарження, Судом встановлено наступне.

Так, у справах №821/596/17, №810/851/17, №821/1136/17, №826/7530/17, на які посилається скаржник, судами попередніх інстанцій було встановлено, що у зв`язку з відступленням вкладником права вимоги на банківський вклад іншій особі, між банком та новим вкладником було укладено додатковий договір на банківський вклад. Відповідно до цих договорів, на дату прийняття Правлінням НБУ постанови про віднесення банку до категорії неплатоспроможних на рахунках позивачів у вказаних справах, знаходились грошові кошти, а особи, на користь яких було укладено договори відступлення права вимоги, відповідно до додаткових договорів, укладених з банком, визнавались вкладниками банку на відступлену суму вкладу.

Крім того, у наведених справах підставою для невключення позивачів до переліку вкладників було те, що укладені договори підпадали під процедуру перевірки, тому на них встановлені тимчасові обмеження.

Натомість у справі, що розглядається (№380/1741/20) після укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, позивач не укладала з банком додатковий договір на банківський вклад (відступлену суму коштів). Тобто позивач, в розумінні Закону №4452-VI, не набула статусу вкладника банку на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги на відступлену суму вкладу.

Крім того, підставою для невключення позивача до переліку вкладників слугувало те, що станом на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, позивач не була вкладником Банку, та, як наслідок, непоширення на неї гарантій щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування).

В свою чергу, як було встановлено судами, кошти, які обліковувались на рахунку позивача, відкритому 27.05.2015 відповідно до укладеного між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» договору №300131/176350/00-15 у сумі 11024,78, отримані нею у повному обсязі за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент АТ «Південний».

Крім того, на відміну від справ №821/596/17, №810/851/17, №821/1136/17, №826/7530/17, а також справи №813/4434/15, у справі що розглядається, судом апеляційної інстанції було встановлено, що всупереч вимог договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором банківського строкового вкладу, вкладник фактично не відступив своє право на отримання відступленої суми коштів на користь іншої особи, а саме позивача, а скористався ним сам, отримавши такі частинами через касу банку.

Таким чином, дослідивши зміст постанов Верховного Суду, на які посилається позивач, як на практику застосування норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справах не є подібними правовідносинам у цій справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 339, 345 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/1741/20 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхна Сергія Семеновича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук