Справа № 420/35456/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/35456/23

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,

повний текст судового рішення

складено 26.02.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

19.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини) НОМЕР_3 прикордонної служби України, в якому просив:

визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги за період з 22.03.2023 по 06.12.2023 включно;

зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (Військову частину НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 22.03.2023 по 06.12.2023 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в періоди з 21.06.1994 по 02.04.1996, з 27.08.1996 по 21.03.2023 позивач проходив військову службу у Збройних силах України, у тому числі у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом від 21.03.2023 № 94-ос начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України позивача, майстра-сержанта, остання штатна посада - старшого техніка служби забезпечення пально-мастильними матеріалами відділу тилового забезпечення звільнено з військової служби за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військової обов`язок і військову службу.

Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонним загоном не проведено розрахунків щодо одноразової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена Законом України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №420/8989/23 зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. На виконання рішення суду 06.12.2023 року НОМЕР_2 прикордонний загоном перерахував на банківський рахунок 165634,64 грн. 11.12.2023 року позивач звернувся до НОМЕР_2 прикордонного загону з вимогою щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті одноразової грошової допомоги. Станом на день подачі позову відповіді на звернення не надходило.

Дії відповідача щодо невиплати середнього заробітку при звільненні позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги за період з 22.03.2023 по 05.12.2023 включно.

Стягнуто з НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 28884 (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн 32 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

25.03.2024 року на вказане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позивач подав апеляційну скаргу. Апелянт просить змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року виклавши абзац третій резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути з НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 131 293, 20 грн.».В іншій частині резолютивну частину рішення залишити без змін.

26.03.2024 року на вказане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_6 підлягають частковому задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом від 21.03.2023 № 94-ос начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , майстр-сержанта, старшого техніка служби забезпечення пально-мастильними матеріалами відділу тилового забезпечення звільнено з військової служби за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військової обов`язок і військову службу. Згідно вказаного наказу остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 21.03.2023.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у справі № 420/8989/23 зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у справі № 420/8989/23 на розрахунковий рахунок позивача 06.12.2023 перерахована сума грошового забезпечення у розмірі 165634,64 грн.

11.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виплатити середній заробіток з а весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з 22.03.2023 по день фактичного розрахунку - 06.12.2023.

Станом на дату подання позову відповідач відповідь на заяву від 11.12.2023 не надав.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати середнього грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Однак Законом №2011-XII правові відносини щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні не врегульовані, внаслідок чого до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.ст.116-117 Кодексу законів про працю України.

Наведене відповідає правовій позиції щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців з військової служби, сформованій у постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №823/1023/16, від 30.01.2019 у справі №807/3664/14, від 26.06.2019 у справі №826/15235/16 та від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Тому доводи Військової частини НОМЕР_1 про те, що норми трудового законодавства до спірних правовідносин не застосовуються є безпідставними, тому судом відхиляються.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, було передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Метою встановлення передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності роботодавця є захист майнових прав працівника (службовця) у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права на своєчасне одержання заробітної плати (грошового забезпечення) за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, зазначила, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що Законом України №2352-ІХ від 01.07.2022 в статтю 117 КЗпП України внесено зміни, якими передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів справи, 06.12.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у справі № 420/8989/23 на розрахунковий рахунок позивача перерахована сума грошового забезпечення у розмірі 165634,64 грн.

Колегія суддів враховує, що з 19.07.2022 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-IX від 01.07.2022, яким положення статті 117 КЗпП України викладено в новій редакції та встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Таким чином, з урахуванням дати проведення остаточного розрахунку з позивачем (06.12.2023 року), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-IX та стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22.03.2023 року по 21.09.2023 року .

Однак, судом першої інстанції, помилково визначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за січень-лютий становить 9262,00 грн. (3662,78 грн.+5599,22 грн.)

Як вбачається з матеріалів справи. а саме з архівної відомості №1 грошове забезпечення позивача за січень складає: посадовий оклад -3260,00 грн., оклад за військовим званням АТ 1020, 00 грн.,надбавка за вислугу років 2140, 00 грн., надбавка за особливості проходження служби АТ 2568,00 грн., премія від окладу -7 661, 00 грн. , а разом 16649,00 грн., за лютий - посадовий оклад -3260,00 грн., оклад за військовим званням АТ -1020, 00 грн., надбавка за вислугу років 2140, 00 грн., надбавка за особливості проходження служби АТ 2568,00 грн., премія від окладу -16463, 00 грн. , разом 25451,00 грн ,а всього 42100,00 грн.

За правилами пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Сума грошового забезпечення за січень-лютий 2023 року становить 42 100,00 грн. (16 649,00 грн + 25451,00 грн). Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 59 день.

Отже середньоденне грошове забезпечення позивача складає 713,56 грн (42100,00 грн/59 календарних днів).

Таким чином, середнє грошове забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні в межах визначеного ст.117 КЗпП України шестимісячного терміну з 22.03.2023 по 21.09.2023 року становить 131 295, 04 грн (713,56 грн х 184 календарних днів).

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими та неспростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до вимог ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити вказавши у мотивувальній та резолютивній частині рішення, щодо стягнення з НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 131 295, 04 грн. В іншій частині залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року змінити.

Вказавши, у мотивувальній та резолютивній частині рішення:

«Стягнути з НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 131 295, 04 грн.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко