Справа № 158/1779/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 158/1779/24 пров. № А/857/14310/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року, ухвалене суддею Корецькою В.В. у м. Ківерці, у справі № 158/1779/24 за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд продовжити строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_2 .

04 червня 2024 року Ківерцівського районного суду Волинської області прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що строк затримання іноземця з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення може бути продовжений за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи. Вказані умови перелічені в ч. 13 ст. 289 КАС України, однак, позивач не навів жодної з них. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що після прийняття рішення про примусове видворення відповідача 06.12.2023 року та спроби позивача видворити відповідача в Республіку Туркменістан через Республіку Молдова, позивач не вчиняв інших дій для примусового видворення відповідача.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію обґрунтовує тим, що позивач вживав заходів для примусового видворення відповідача через державний кордон з Республікою Молдова, але відповідачу було відмовлено в перетині державного кордону прикордонною службою Республіки Молдова. Тому позивач вважає, що є підстави для продовження строку затримання відповідача для забезпечення примусового видворення.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.12.2023 року, громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_3 затриманий з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 6 (шість) місяців, але не довше моменту виконання рішення про примусове видворення.

18.01.2024 року позивач здійснив спробу примусового видворення відповідача за межі території України через державний кордон з Республікою Молдова, але прикордонною службою Республіки Молдова відповідачу було відмовлено в перетині державного кордону.

Після цього, позивач звернувся із цим позовом для продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Суд також встановив, що особа відповідача ідентифікована на підставі закордонного паспорта громадянина Республіки Туркменістан серії НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У частині 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 12 статті 289 КАС України передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з частиною 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі № 743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в пункті тимчасового перебування іноземців, наведений у частині 13 статті 289 КАС України і є вичерпним.

Апеляційний суд встановив, що неможливість забезпечити примусове видворення відповідача у шестимісячний строк з дня його затримання, позивач пов`язує з відмовою транзитного проїзду іноземця до Республіки Туркменістан через Республіку Молдова.

Однак, зазначена позивачем обставина не є підставою для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не йде на співпрацю та відмовляється заповнювати необхідні документи.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що після відмови відповідачу у транзитному проїзді до Республіки Туркменістан через Республіку Молдова 18.01.2024 року, позивач не вчиняв інших дій з метою забезпечення примусового видворення відповідача за межі території України.

Тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав, не відповідає статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року у справі № 158/1779/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель