Справа № 420/3863/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3863/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 06.02.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Одеській області, викладену у листі від 29.01.2024 № 14/К-10, у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 , 1979 року народження, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб та відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки тривалістю 14 днів за кожен рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого мав станом на день звільнення, із включенням до нього усіх складових, у тому числі додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168;

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , 1979 року народження, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб та відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки тривалістю 14 днів за кожен рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого мав станом на день звільнення, із включенням до нього усіх складових, у тому числі додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, у сумі 23548, 34 грн, з урахуванням раніше виплачених сум..

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що позивач з травня 2002 року до 06 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України. З 07 листопада 2015 року перебував на службі в Національній поліції України, а саме в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП). Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 28.12.2022 № 1977 о/с позивача звільнено зі служби з поліції відповідно Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) з 28 грудня 2022 року. Під час проходження служби в органах внутрішніх справ України позивач набув статус учасника бойових дій та отримав відповідне посвідчення серія НОМЕР_1 . Під час проходження служби в поліції позивачем не у повному обсязі були використані відпустки і відповідач своїм листом повідомив про відсутність підстав в нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані відпустки. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 420/3142/23 позов позивача задоволено і у червні 2023 року йому було виплачено компенсацію.

У відповідь на звернення позивача від 20.12.2023 року відповідачем надано лист від 25.12.20232 року №14/К-772 у якому зазначено, що грошове забезпечення для нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток на день звільнення складає: посадовий оклад - 3600,00 грн.; оклад за спеціальне звання - 2200,00 грн.; надбавка за вислугу років 45% - 2610,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 80% - 6728,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 540,00 грн.; щомісячна премія 93,969% - 14732,46 грн.; Всього 30410,46 грн.

Ознайомившись із наведеними складовими грошового забезпечення, з яких здійснювався розрахунок, позивач дізнався, що до переліку складових грошового забезпечення не включено такий вид грошового забезпечення, як додаткова винагорода, яку встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання виплат деяких військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», який позивач отримував по день звільнення включно.

12.01.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації відповідно до рішення суду у справі 420/3142/23, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого він мав станом на день звільнення, із включенням до нього усіх складових, у тому числі додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

Листом від 29.01.2024 № 14/К-10 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку з підстав того, що зазначені доплати носять разовий характер і не мають систематичного характеру, тому не підлягають включенню в розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.02.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалу від 12.02.2024 року надіслано Головному управлінню Національної поліції в Одеській області в його електронний кабінет 13.02.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

01.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року по справі № 420/3142/23 позивачу було нараховано та виплачено суму грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб та суму грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 202, 2021, 2022 тривалістю 14 днів за кожен рік.

Грошове забезпечення для нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток на день звільнення позивача складав: посадовий оклад - 3600,00 грн.; оклад за спеціальне звання - 2200,00 грн.; надбавка за вислугу років 45% - 2610,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 80% - 6728,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 540,00 грн.; щомісячна премія 93,969% - 14732,46 грн.; Всього 30410,46 грн.

Відповідач вказує, що відповідно до абзацу десятого пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби.

Враховуючи, що Порядком №260 не врегульовано, які саме складові входять до розрахунку компенсації за невикористану відпустку, відповідач посилався Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 №100, що застосовується у випадках надання працівникам усіх видів відпусток.

Згідно пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівника, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Як зазначає відповідач, виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, встановлена на період дії воєнного стану поліцейським, які безпосередньо виконують службові обов`язки під час дії воєнного стану. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить від днів виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану.

На підставі викладеного, відповідач стверджує, що при розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки діяло відповідно до законодавства та пункту 4 Порядку №100. З огляду на доводи відзиву відповідач вважає безпідставними позовні вимоги і просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

06.03.2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідачем у листах-відповідях не було зазначено про проведення розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 №100, який регламентує обчислення середнього заробітку і, на думку позивача, не стосується спірних питань.

Позивач вважає, що право на отримання додаткової винагороди, виплата якої передбачена Постановою №168 на день звільнення зі служби, він мав відповідно до чинного законодавства, що підтверджено доказами у справі. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, у відповідності до абзацу вісім пункту8 розділу ІІІ Порядку №260, проводиться без усяких умов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою. відзивом на позовну заяву та відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з травня 2002 року до 06 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України. З 07 листопада 2015 року перебував на службі в Національній поліції України, а саме в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області. Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 28.12.2022 № 1977 о/с позивача звільнено зі служби з поліції відповідно Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) з 28 грудня 2022 року (а.с.17).

У тексті наказу зазначено, що вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 22 роки 01 місяць 11 днів; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 22 роки 01 місяць 11 днів; на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 06 років 02 місяці 09 днів, усього для призначення пенсії 28 років 03 місяці 20 днів.

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1 позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 27).

При звільненні зі служби в поліції Головним управлінням Національної поліції в Одеській області здійснено виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку лише за 2022 рік і відповідач своїм листом від 15.02.2023 року №9/К-252 повідомив про відсутність підстав в нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані відпустки .

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду і рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 420/3142/23, яке набрало законної сили 14 червня 2023 р., .позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 тривалістю 14 днів за кожен рік, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 тривалістю 14 днів за кожен рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції (а.с.20-26)

Як зазначено позивачем на арк..3 позовної заяви, у червні 2023 року йому було виплачено компенсацію.

У відповідь на звернення позивача від 20.12.2023 року щодо складових грошового забезпечення та нормативно-правових документів, на підставі яких здійснювався розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки (а.с.14), відповідачем надано лист від 25.12.20232 року №14/К-772 у якому зазначено, що грошове забезпечення для нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток на день звільнення складає: посадовий оклад - 3600,00 грн.; оклад за спеціальне звання - 2200,00 грн.; надбавка за вислугу років 45% - 2610,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 80% - 6728,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 540,00 грн.; щомісячна премія 93,969% - 14732,46 грн.; Всього 30410,46 грн. (а.с.17 зворотній бік).

Ознайомившись із наведеними складовими грошового забезпечення, з яких здійснювався розрахунок, позивач дізнався, що до переліку складових грошового забезпечення не включено такий вид грошового забезпечення, як додаткова винагорода, яку встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання виплат деяких військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», який позивач отримував по день звільнення включно.

12.01.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації відповідно до рішення суду у справі №420/3142/23, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого він мав станом на день звільнення, із включенням до нього усіх складових, у тому числі додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с.12 зворотній бік., а.с.13).

Листом від 29.01.2024 року № 14/К-10 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку з підстав того, що доплати, які регламентовані Постановою КМУ № 168-2022 поліцейським та їх сім`ям, встановлюються та виплачуються на період дії воєнного стану. Тобто, зазначені доплати носять разовий характер, залежать від певних обставин та не відносяться до щомісячних, тому не підлягають включенню в розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку. (а.с.12).

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Національної поліції в Одеській області, викладеною у листі від 29.01.2024 № 14/К-10, у здійсненні перерахунку та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки за 2021 рік у кількості 35 діб та відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки тривалістю 14 днів за кожен рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого мав станом на день звільнення, із включенням до нього усіх складових, у тому числі додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що додаткова винагорода та доплата є складовими грошового забезпечення поліцейського, тому підлягають врахуванню до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються компенсація.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський: 1) забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків; 2) отримує в органах поліції в установленому порядку інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, та матеріали, необхідні для належного виконання покладених на нього обов`язків; 3) користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу; 4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; 5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства; 6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом; 7) під час виконання поліцейських повноважень користується безоплатно всіма видами громадського транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі), а також попутним транспортом. Поліцейські, які виконують повноваження поліції на транспортних засобах, крім того, мають право на безоплатний проїзд у поїздах, на річкових і морських суднах. Під час службових відряджень поліцейські мають право на позачергове придбання квитків на всі види транспорту і розміщення в готелях при пред`явленні службового посвідчення та посвідчення про відрядження; 8) може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Відповідно до пп. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Згідно з ч. 1 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію», особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Відповідно до ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

За приписами ч. 9 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.

Згідно з ч. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.

Стаття 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч. 1).

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Відповідно до п. 3 розд. І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 12 розд. І Порядку №260, звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Згідно з абзацами 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадку призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день призупинення, крім премії.

Натомість, що є «розміром місячного грошового забезпечення» Порядок №260 не розкриває.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховано позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки, додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

При цьому, вирішуючи спір, суд зазначає, сторонами не заперечується і не входить до предмету доказування у даній справі, факт отримання позивачем на час звільнення зі служби додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, що підтверджує витяг з архівної відомості за період з 01.01 2022 по 31.12.2022 року (а.с. 16).

Спір між сторонами стосується включення цих виплат до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Положеннями пункту 1 Постанови № 168 (в редакції на дату її прийняття) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:

- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";

- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;

- доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Ця постанова застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою врегулювання порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775 затверджено Порядок та умови виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) (далі Порядок №775).

Пунктом 2 Порядку №775 (у редакції на дату його прийняття, яка діяла з 02.12.2022 року до 01.02.2023 року, що охоплює спірні правовідносини) було передбачено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії та заходи), перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, ця винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 13 Порядку №775 (у редакції на дату його прийняття), виплата додаткової винагороди поліцейським здійснюється на підставі наказів керівників органів (підрозділів) поліції за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду.

Відповідно до пункту 13 Порядку №775 (у редакції на дату його прийняття), обрахування часу участі в бойових діях та заходах для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється з урахуванням кількості днів такої участі, а додаткова винагорода до 30000 гривень виплачується поліцейським із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з урахування пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди до 30000 гривень та додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за 1 календарний день визначається шляхом ділення максимального розміру (30000 або 100000 гривень) на кількість календарних днів у відповідному календарному місяці та встановлюється у відповідний день залежно від наявності обставин, передбачених пунктом 2 цього Порядку та умов, з урахуванням пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди за відповідний календарний місяць визначається як сума встановлених винагород за кожен календарний день.

З аналізу наведених норм, які регламентують порядок виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, слідує, що ця винагорода виплачувалась поліцейським за наявності певних умов, а саме:

- на період дії воєнного стану;

- пропорційно часу участі у відповідних заходах;

- на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та не відноситься до складу місячного грошового забезпечення, як доплата, що має постійний характер.

Відтак, вирішуючи питання щодо того, чи є передбачена Постановою №168 додаткова винагорода у розмірі до 30000 грн. винагородою, яка має постійний характер та чи підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру грошової компенсації за невикористані відпустки, які виплачуються під час звільнення, слід виходити з того, що відповідно до пункту 1 Постанови №168 вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто виплата винагороди залежить від певних умов та виплачується лише в означений період, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) у відповідній сумі, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Варто зазначити, що судової практики з даного предмета спору ще не сформовано.

Разом з тим Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду раніше була надана оцінка щодо включення в розрахунок пенсії винагороди за участь в АТО, яка по своїй суті є тотожною винагороді, введеній Постановою №168.

Зокрема, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 02.06.2021 року у справі № 240/11441/19 відступила від правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №420/1232/16 та постанові від 30.11.2018 у справі №415/6132/16 та сформулювала висновок про те, що грошова винагорода за участь в АТО не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та відповідно не враховується при обчисленні пенсії.

У цій справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відзначила, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

У постанові від 22.11.2023 року у справі №240/7091/20 Верховний Суд в складі Касаційного адміністративного суду не знайшов підстав для відступу від вищезазначених правових висновків.

Надаючи оцінку обставинам справи, які розглядаються у даній судовій справі №420/3863/24, суд вважає, що наведені висновки Верховного Суду підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі, як аналогія, оскільки судова практика з приводу подібного предмету спору відсутня.

При цьому, у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 420/26217/23 та від 14 вересня 2023 року у справі №420/693/23 П`ятий апеляційний адміністративний суд у подібних правовідносинах висновував, що оскільки додаткова винагорода, яка передбачена Постановою КМУ №168, має саме «тимчасовий» характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні правові підстави для її включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна обраховуватися одноразова грошова допомога при звільненні, та відповідно така не включається до довідки для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону №2262-XII.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі №240/11441/19, згідно яких винагорода АТО/ООС не є постійною і не має систематичного характеру, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а виходячи із того, що винагорода за участь в АТО по своїй суті є тотожною винагороді, передбаченій Постановою №168, суд робить висновок, що підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховано позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної чергової відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відсутні.

Додатково суд зазначає, що перспективний аналіз нормативних актів щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, зокрема поліцейським, свідчить про те, що ця додаткова винагорода на період дії воєнного стану є саме одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ № 38 від 26.01.2023 року Порядок №260 доповнено пунктом 15 (застосовується з 01 лютого 2023 року), який передбачає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Розподіл судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-а, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 40108740)

Суддя O.A. Вовченко

.