Справа № 420/1174/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1174/24
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 її середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 21 квітня 2021 року по 23 грудня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до витягу з наказу (по стройовій частині) №77 від 21.04.2021 її виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військової частини. За період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. 23.12.2023 на розрахунковий рахунок позивача нарахована індексація грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/15251/23 у розмірі 77935,17 грн. Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Вказану бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення позивач вважає протиправною, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 22.04.2021 року по 22.12.2023 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 85160 (вісімдесят п`ять тисяч сто шістдесят) грн 88 коп. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненараховання та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року за весь час затримки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року за весь час затримки виплати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що з твердженням суду щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, Військова частина НОМЕР_1 не згодна. Апелянт зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин індексація грошового забезпечення взагалі не входила до складу доходів громадян на які поширюється дія Закону України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Вказує, що дія нової редакції Закону України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 26.02.2021 року не може поширюватись на спірні правовідносини. Апелянт вказує, що відповідач на підставі рішення суду у справі №420/15251/23 23.12.2023 року здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, не виплаченого позивачці під час звільнення. Водночас до часу звернення за проведенням індексації грошового забезпечення відповідачем дохід у вигляді індексації позивачці не нараховувався. За таких підстав, за відсутності нарахованого доходу, компенсація такого доходу у зв`язку з порушенням строку його виплати не могла бути проведена. Таким чином, на думку апелянта, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати доходу за час затримки виконання судового рішення. Зазначає, що визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування доходу та фактичної виплати вказаного доходу, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2023 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 у справі № 420/15251/23 (зазначене рішення суду набрало законної сили 26.10.2023 року після перегляду в апеляційному провадженні), позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 77935,17 грн. Отже, саме з 27.10.2023 (наступний день після набрання законної сили рішенням суду) у Військової частини НОМЕР_1 виник обов`язок щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Наказом № 77 від 21.04.2021 року виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 7-8).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 у справі № 420/15251/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 у справі № 420/15251/23 на розрахунковий рахунок позивача 23.12.2023 перерахована сума грошового забезпечення у розмірі 77935,17 грн. (а.с. 9).

Вважаючи, що позивач відповідно до ст.116, 117 КЗпП України має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернулась до суду з позовною заявою.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що непроведення з вини відповідача розрахунку з позивачем у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш ніж за шість місяців, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати індексації грошового забезпечення на підставі ст.117 КЗпП України, у зв`язку з чим дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 85160,88 грн.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно ненараховано та невиплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

У зв`язку з чим вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненараховання та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Таким чином, судом встановлена протиправність бездіяльності відповідача, наслідком цього є зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії.

Для ефективного захисту прав позивача суд вважав за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 за весь час затримки виплати.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, які стосуються компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки обґрунтувань щодо виплатити ОСОБА_1 її середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 21 квітня 2021 року по 23 грудня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 апелянтом не надано. При цьому рішення суду просять скасувати повністю.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) (в редакції, чинній на дату звернення позивачки з позовними вимогами).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, стаття 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - відповідачем) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Верховний Суд в постанові від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а дійшов висновків, що змістом статті 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку, а оскільки особа не звертався до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з вересня 2016 року по квітень 2018 року відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право особи ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Враховуючи такі висновки Верховного Суду, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2023 року у справі № 460/4166/20.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не зверталась до відповідача із заявою про нарахування та виплати їй компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159.

Своєю чергою, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

За змістом ст. 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З огляду на те, що у цій справі ОСОБА_1 не зверталась до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачці у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення її до суду з цим позовом є передчасним.

Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19 та від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 є безпідставним, оскільки обставини в тих справах не є тотожними обставинам даної справи.

Так, відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2021 року у справі № 639/3140/17 позивач звертався до відповідача із заявою щодо здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», проте листом відповідач отримав відмову для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

З постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19 вбачається що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої одночасно з вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

В даному ж випадку позивач звернулась до суду з позовом про виплату грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 21 квітня 2021 року по 23 грудня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, а тому в даному випадку позивач, після нарахування та виплати індексації, мала звернутись з заявою про нарахування компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та помилково задовольнив позовні вимоги в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

В іншій частині рішення суду колегія вважає таким що прийнято на підставі та у спосіб визначений чинним законодавством.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року за весь час затримки та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року за весь час затримки виплати - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик