Справа № 300/3249/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" червня 2024 р. справа № 300/3249/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_2 (надалі, також представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 26.04.2024 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2023 відповідно до довідки Івано-Франківської обласної прокуратури про складові заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7 (ІІ) 2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020, відповідно до статті 81 Закону України Про прокуратуру, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.62,63).
Також представник відповідача на виконання вимог пункту 4 резолютивної частини ухвали суду від 01.05.2024 про відкриття провадження долучила до відзиву копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Представник позивача 20.05.2024 в системі Електронний суд сформував додаткові пояснення у справі, в яких навів свої аргументи на спростування доводів, викладених представником відповідача у відзиві на позов. Зазначені додаткові пояснення по суті є відповіддю на відзив відповідача.
Однак суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. З огляду на викладене, пояснення, міркування та аргументи, наведені представником позивача у додаткових поясненнях, при розгляді та вирішенні цієї справи судом до уваги не бралися.
Також ОСОБА_1 24.05.2024 сформувала в системі Електронний суд клопотання, яким просила долучити до матеріалів справи докази понесених витрат на правову допомогу в розмірі 13 323,20 грн (а.с.108,109).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області 03.06.2024 подало заперечення на заяву позивача, в якому вказало на неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на оплату правничої допомоги. Також звернула увагу на те, що до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області додатки до клопотання від 24.05.2024 подані не були, тому не можливо встановити які саме послуги були надані адвокатом та скільки часу витрачено на кожну з них. Таким чином, представник відповідача просила відмовити у задоволенні такої заяви повністю (а.с. 117-119).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді прокурора відділу в Долинському відділі Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з 04.06.2021 отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.
Пенсія, призначена позивачу відповідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.
Позивач звернулася до Пенсійного фонду України із заявою №7975 від 09.06.2023 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII . До заяви про перерахунок пенсії від 09.06.2023 позивач додала довідку Івано-Франківської обласної прокуратури від 06.06.2023 №21-1812-23 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.06.2023 .
Зазначене рішення набрало законної сили 06.12.2023.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини, встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.
У зазначеному рішенні відповідач вказав, що перерахунок пенсії, призначених згідно Закону №1697-VII пенсіонерам, які працюють на посадах прокурорів, проводиться у зв`язку з індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати. Так індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати є: призначення на вищу посаду, збільшення вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня, збільшення розміру складових заробітної плати пенсіонерів за кожні два відпрацьованих роки з дати призначення (попереднього перерахунку) пенсії, після звільнення з роботи. З 01.01.2022 відбулось підвищення зарплати прокурорів. Станом на дату звернення (09.06.2023), посадовий оклад працівників прокуратури не змінювався. Також відповідач у цьому рішенні зауважив, що з 04.06.2021 ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру", обчислену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до абзацу 3 частини 15 статті 86 ЗУ Про прокуратуру" пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/ щомісячного грошового утримання/ у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії, відповідно до цього Закону, поновлюється. Враховуючи те, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, визначеній ЗУ Про прокуратуру", то, на переконання відповідача, виплата пенсії продовжує виплачуватись у розмірі, обчисленому на підставі ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також відповідач зазначив, що право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 набуде за умови надання довідки про складові заробітної плати/ грошове забезпечення за будь-які 60 місяців роботи підряд перед призначенням/ перерахунком пенсії виданих відповідно до Додатку №3. Перерахована пенсія буде виплачуватися після звільнення з роботи.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, з метою захисту порушеного права, позивач через уповноваженого представника звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Також правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури до 15.07.2015 регулювалися Законом України Про прокуратуру №1789-XII від 05.11.1991 (надалі, також Закон №1789-XII), після 15.07.2015 - також унормовано Законом України Про прокуратуру №1697-VII від 14.10.2014.
Відповідно до частини 1 статті 9, частини 1 статті 10 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 та вирішив таке:
1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
2. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
3. Установити такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно абзаців 4, 5 частини 15 статті 86 України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.
Відповідно до пункту 13-1 Розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.
Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.
Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.
Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI набрав чинності 01 жовтня 2011 року.
Положення наведених норм є чинними, на дату звернення позивача із вказаною заявою про перерахунок та виплату пенсії за нормами Закону України "Про прокуратуру".
У рішенні Івано-Франківський окружний адміністративний суд від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 встановлено, що скільки позивач є пенсіонером, яка працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру" та не відноситься до осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в даному випадку, на позивача поширюються положення пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та абзацу четвертого частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до яких пенсія на період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 дійшов висновку, що позивачу на законних засадах нараховується та виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працюючому пенсіонеру органів Прокуратури, підстав для перерахунку та виплати позивачу пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ з врахуванням довідки Івано-Франківської обласної прокуратури від 06.06.2023 №21-1812-23 немає.
Зазначена обставина, у відповідності до приписів частини 4 статті 78 КАС України, не підлягає встановленню при розгляді цієї справи.
Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.06.2023 відповідно до довідки Івано-Франківської обласної прокуратури про складові заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7 (ІІ) 2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020, відповідно до статті 81 Закону України Про прокуратуру, є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Так, розглядаючи адміністративну справу №300/4382/23, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023, встановив, що згідно матеріалів справи станом на 09.06.2023 позивачем відпрацьовано два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021) та відбулось підвищенням її заробітної плати.
Таким чином, враховуючи первинну редакцію частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, якою, серед іншого, передбачено можливість перерахунку пенсії працюючого пенсіонера, зокрема, у зв`язку зі збільшенням вислуги років та збільшенням розміру складових його заробітної плати за кожні два відпрацьовані роки, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023 з`ясував наявність у позивача права на перерахунок пенсії, як працюючого пенсіонера органів Прокуратури, в розмірі обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI, у зв`язку з чим зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача №7975 від 09.06.2023 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні (а.с. 34-38).
Водночас, вирішуючи питання щодо способу поновлення порушених прав позивача, суд зазначає таке.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Оскільки ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про перерахунок пенсії (09.06.2023) відпрацювала два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021) та відбулось підвищення її заробітної плати, то позивач має право на перерахунок пенсії, як працюючий пенсіонер органів Прокуратури, в розмірі обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.
Зважаючи на викладене, для належного відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів Прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, за подання фізичною особою до суду адміністративного позову немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Водночас частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки представником позивача подано до суду позов в інтересах ОСОБА_1 в електронній формі, зокрема, сформовано в системі «Електронний суд», сума судового збору, що підлягала сплаті за подання до суду цієї позовної заяви становить 968,96 грн (1 211,20 грн х 0,8).
Водночас, наявною в матеріалах справи квитанцією №8505-9096-6143-7485 від 26.04.2024 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду з цим позовом в розмірі 1 211,20 (а.с. 1, 56), тобто у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».
Суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з клопотання про повернення судового збору, сплаченого у розмірі більшому, ніж встановлено законом.
Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 13 323,20 грн, з приводу чого суд зазначає таке.
Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання адвокатом Юхманом Ярославом Володимировичем правничої допомоги та понесення позивачем витрат надано:
- ордер серії АТ №1067340 від 25.04.2024, виданий адвокатом Юхманом Ярославом Володимировичем на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 в Івано-Франківському окружному адміністративному суді (а.с. 54);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001131, видане 29.12.2016 ОСОБА_2 (а.с. 55).
- рахунок на оплату №10 від 21.05.2024 згідно переліку послуг загальною вартістю 13 323,20 грн (а.с. 114);
- квитанцію про оплату позивачем ФОП ОСОБА_2 послуг вартістю 13 323,20 грн з призначенням платежу «Оплата зг.дог. 08/04-2024 від 08.04.2024 про надання правової допомоги» (а.с. 115).
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.
Відповідно до пункту 4 статті 1, частин 3 та 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (надалі, також - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
З приводу зауважень представника відповідача стосовно ненадходження до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області додатків до клопотання, у зв`язку з чим останнє позбавлене можливості ознайомитися з переліком наданих позивачу адвокатом послуг та витраченим часом на такі послуги, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до частини 6 статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області є органом державної влади, а тому має зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).
Відповідно до квитанції №1093580 від 24.05.2024, долученої до клопотання позивача про підтвердження витрат на правову допомогу від 24.05.2024, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області доставлено зазначене клопотання про підтвердження витрат на правову допомогу, а також в переліку (описі) документів, що надіслані зазначено чотири додатки («договір 08.04.2024», «акт до договору», «рахунок 21.05.24», «квитанція про оплату»), тобто ті документи, що і надіслані до суду на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Наведене спростовує зауваження представника відповідача стосовно неотримання додатків до клопотання.
Водночас, надаючи оцінку долученим документам на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу та аналізуючи співмірність заявленої суми таких витрат, слід зазначити таке.
Враховуючи матеріали справи та подану заяву, суд вважає, що пунктами 1, 2, 4-8 та 10, 11 акту від 17.12.2021 визначено надання послуг, які не пов`язанні зі складанням позовної заяви чи іншої заяви по суті в межах розгляду цієї справи, тому такі витрати не можуть вважатися неминучими, а їх понесення під час розгляду справи не є обґрунтованим, тому такі витрати не повинні враховуватися при визначенні суми судових витрат на професійну правничу допомогу.
Розгляд цієї справи здійснюється за правилами статті 263 КАС України, частиною 3 якої передбачено, що у такій категорії справ заявами по суті справи є позов та відзив, у зв`язку з чим аргументи, наведені у додаткових поясненнях, при розгляді цієї справи до уваги не бралися. Таким чином, суд вважає, що зазначені під №3 в акті від 21.05.2024 витрати на оплату послуг з підготовки та направлення додаткових пояснень у справі в сумі 3 633,60 грн не були пов`язанні зі складанням заяви по суті справи в межах розгляду цієї справи, тому такі витрати не можуть вважатися неминучими, а їх понесення під час розгляду справи не є обґрунтованим, відтак такі витрати не повинні враховуватися при визначенні суми судових витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, суд, зважаючи на:
- зміст позовної заяви, викладеної на 10 аркушах;
- час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів цієї адміністративної справи;
- незначну складність цієї адміністративної справи;
- схожість цієї справи зі справою №300/4382/23, що значно спрощує процедуру підготовки позовної заяви та збору доказів;
- наявність судової практики з аналогічних спорів;
- наявність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу та підсумовуючи свої міркування з цього приводу, вважає справедливим відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5 000 грн.
При цьому, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн, що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Також підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої нею суми судового збору в розмірі 484,48 грн, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів Прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.