Справа № 953/4902/24
Суддя: Кононенко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Кононенко Т.О.

секретаря судових засідань Шахбаз`ян Ю.І.

позивача - ОСОБА_1 ,

предстанвика відповідача - Ільченко Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова в порядку адміністративного судочинства з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2238494 від 26.05.2024 року командиром 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , та закрити справу.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 17.04.2024 року відносно нього командиром 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА №1931292 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. В постанові зазначено, що 17.04.2024 року об 11-46 годині в м. Харків, вул. Пискунівська,1 здійснив зупинку автомобіля «Honda Civik», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті, чим порушив п.15.9 «ґ» ПДР- порушення заборони зупинку на перехресті. Працівник поліції не вирішила питання щодо правильності складання постанови, бо не було досліджено місце розташування автомобіля відносно перехрестя. Автомобіль був розташований на відстані не менше 20 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. Був змушений сплатити штраф у розмірі 340 гривень. Одночасно направив адміністративну скаргу до Департаменту патрульної поліції. За результатами розгляду скарги Т.В.О. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області було ухвалено рішення № Т-405 від 01.05.2024, яким скасовано постанову накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА №1931292. Яку складено 17.04.2024 командиром 1 взводу 3 роти 2 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 . Повідомленням № Т-405/41/01-2024 від 01.05.2024 було запрошено на 26.05.2024 року до Управління патрульної поліції в Харкеівській області для нового розгляду вчиненого адміністративного правопорушення. 26.05.2024 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено другу постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2238494. Зміст її повністю повторює зміст постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №1931292. В обох випадках у постановах не зазначено, на якому перехресті знаходився автомобіль. Приведену в постановах адресу «м. Харків, вул. Пискунівська, 1» не можна вважати перехрестям місцем перехрещеня, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні.

Відповідач не згоден з позовною заявою. Мотиви не згоди мотивовані тим, що 17.04.2024 близько 11:46 за адресою: м. Харків, вул. Пискунівська, 1, екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції далі УПП в Харківській області ДПП) виявлено транспортний засіб НОNDА СIVIK, з реєстраційним

реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку на перехресті. Дії водія об`єктивно вказували на ознаки порушення пункту 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №9 1306. На підставі вимог статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» працівники патрульної поліції висловили водію вимогу щодо пред`явлення ним документів, що посвідчують особу та відповідне право особи. Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі позивач) 26.05.2024 за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2238494 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн 00 коп. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Твердження позивача, наведені у позовній заяві, спростовуються відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксована інформація, що є істотною для доказування вини позивача.

Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.06.2024 року, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О.

Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 13.06.2024 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву з відеозаписом, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від позивача 18.06.2024 року надійшла заява про розгляд клопотання, в якій зазначено, що відзив відповідача не містить жодної відповіді на питання, які приведено в позові, стосовно правового статусу Управління патрульної поліції в Харківській області, реєстрації підрозділу у державному реєстрі юридичних осіб та відсутності у його працівників повноважень розглядати справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

25.06.2024 року від позивача надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що жоден документ не містить місця здійсненого правопорушення.

28.06.2024 року через підсистему "Електронний суд", від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи: Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних освб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Наказ НП України ДПП № 1130 від 18.08.2022 року, Положення про УПП в Харківській області ДПП затверджено наказом № 1130 від 18.08.2022 року, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Наказ НП України № 540 від 17.05.2024 року, Положення про ДПП затверджено наказом № 540 від 17.05.2024 року,посадова інструкція інспектора УПП в Харківській області ДПП - Гладкої О.В.

Ухвалою суду від 28.06.2024 року в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

28.06.2024 року в судовому засіданні позивач надав заперечення на відзив, в яких зазначив, що жоден документ не містить доказів щодо місця здійсненого правопорушення відносно перехрестя та назви вулиць, які утворюють перехрестя. Працівник поліції повинна була привести к постанові серії ЕНА №1931292 місце перехрещення, прилягання або розгалуження не менше ніж двох доріг. Жодний доказ не містить відстань від місця розташування автомобіля до перехрестя, та заміру відстані на місці вчинення правопорушщення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. Та зазначив, що у працівників Управління патрульної поліції в Харківській області відсутні повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позиція сторін

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викланих в позовній заяві та запереченнях на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини

Постановою по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА №1931292 від 17.04.2024 року, вбачається, що 17.04.2024, 11:46 м. Харків, вул. Пискунівська, 1 водій здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.15,9 ґ ПДР- порушення заборони зупинки на перехрестях, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.11).

01.05.2024 року Т.в.о. начальник управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Левченко В.В. постановив рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд. За результатами розгляду скарги відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1931292 від 17.04.2024 встановлено: факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського. Для надання можливості ОСОБА_1 реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а саме при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (а.с.20).

26.05.2024 року за результатом розгляду справи, інспектором взводу №1 роти № 3 батальону №2 УПП в Харківській області ДПП страшим лейтенантом поліції Гладкою О.В. ухвалено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА №2238494 від 26.05.2024 року. Відповідно до якої, 17.04.2024, 11:30 м. Харків вул. Пискунівська, 1 водій здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.15,9 ґ ПДР- порушення заборони зупинки на перехрестях, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.12).

Оцінка суду

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Законом України Про автомобільні дороги, який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту,

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням п.15.1ПДР визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п.15.9 (ґ) ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.1.10 ПДР, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог зупинки.

Відповідно дост.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимогст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 251КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що оскаржувана постанова серії ЕНА №2238494 від 26.05.2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є недоведеними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеозаписом, оглядом якого підтверджується факт здійснення зупинки водієм транспортного засобу «Honda Civik» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті проїзної частини, оскільки автомобіль розміщений після початку заокруглень країв проїзної частини дороги. З даного відеозапису також вбачається, що у місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку.

Суд оцінює критично посилання позивача на незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, надав суду належні і допустимі докази, що свідчать про правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Із змісту ст.8 КУпАП слідує, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які вчинили адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, суд не бере до уваги доводи, зазначені в позовній заяві, згідно яких заперечується вина позивача у вчиненому правопорушенні, оскільки дані твердження не доведені та спростовуються даними, які містяться у постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2238494 від 26.05.2024 та оглядом відеозапису, яким підтверджується факт вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Жодних доказів, які б спростовували винність позивача в скоєнні адміністративних правопорушень позивачем суду не надано.

Разом з цим, на думку суду, позиція позивача у даній справі не є доведеною.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1ст. 77 КАС України).

Суд також зауважує, що аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначена інспектором в оскаржуваній постанові не точність в зазначені перехрестя вулиць є опискою, яка не спростовує порушення позивачем вимог п. п.15.9 «ґ» ПДР.

Аналогічна правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення, уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та постанові від 24 грудня 2019 р. у справі № 459/1801/17, а отже суд не знаходить підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Окрім того, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.11.2021 №274/4816/21, окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення контролюючого органу, не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своїх повноважень та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, зокрема порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено матеріалами справи.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури , які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відтак оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, підстави для її скасування відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Повний текст рішення складено 28.06.2024 року.

Суддя Т.О. Кононенко