Справа № 203/2429/24
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2429/24
Провадження № 2-а/0203/21/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пещиди Дмитра Андрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

14 травня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора 2 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , УПП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 травня 2024 року інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕНА № 2065703 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. У постанові зазначено про те, що він нібито 04 травня 2024 року о 05:43 год. в м. Дніпро по вул. Шолом-Алейхем 4А, керував автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 (в) ПДР, на його пояснення з приводу відсутності доказів вчинення ним цього адміністративного правопорушення відповідач не реагував, а тому останній не з`ясував всіх обставин адміністративного правопорушення та фактично виніс оскаржувану постанову без дослідження доказів, порушивши при цьому процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того останній порушив його права, які полягали у ненаданні можливості звернутись за правничою допомогою. У зв`язку з цим позивач просить визнати дії інспектора незаконними, скасувати постанову серії ЕНА № 2065703 від 04 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та провадження у справі закрити. (а.с.1-7)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, також було ухвалено відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. (а.с.23-24)

10 червня 2024 року від представника відповідача УПП в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає постанову про накладання адміністративного стягнення законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова від 04 травня 2024 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП та складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Посилаючись на порушення позивачем п.2.3 (в) ПДР України та ч.5 ст.121 КУпАП, відповідач вважає, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано на записі з камери безпечного міста № 470335. (а.с.28-30)

З урахуванням часу, що минув, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення рішення по суті.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, що узгоджується із п.1.3 Правил, згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Судом встановлено, що інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 04 травня 2024 року складено постанову серії ЕНА № 2065703 у справі про адміністративне правопорушення, котрою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, тобто порушення правил користування ременями безпеки, та відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.10-13)

Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 04 травня 2024 року о 05 год. 43 хв. керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхем, 4А, не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.121 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано на записі з камери безпечного міста № 470335, який долучено відповідачем до відзиву. (а.с.33)

Приєднаний до матеріалів справи відеозапис дає можливість ідентифікувати державний номерний знак автомобіля, що на ній зображений, а також його марку, колір, модель, та відсутність користування водієм ременем безпеки, що є порушенням вимог п.2.3 (в) ПДР України, є належним та допустимим доказом наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення експлуатації транспортного засобу без користування водієм ременем безпеки, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно пп.«в» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у вигляді шрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені частиною 5 статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відеозапис з камери безпечного міста № 470335, на якому зображений позивач, який керує транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки, повністю відповідають вимогам ст.ст.72-74 КАС України та є належним та допустимим доказом у даній справі.

Не знайшли підтвердження і не відповідають дійсності зауваження позивача про те, що інспектор, зупинивши його, не вказав причину такої зупинки; не роз`яснив йому права, передбачені ст.268 КУпАП; не звернув уваги на його клопотання про бажання скористуватися послугами адвоката; не відклав розгляд справи за його проханням.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери інспектора, який долучений відповідачем до відзиву, останній перед складанням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі, запитав, чи є в нього клопотання щодо розгляду справи; при розгляді справи розглянув клопотання ОСОБА_1 по суті; пояснив причину зупинки транспортного засобу, котрим керував ОСОБА_1 .

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КпАП України.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку було обґрунтовано і доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем та був не пристебнутий ременем безпеки, що свідчить про належність оскаржуваної постанови, тому суд не вбачає правових підстав для її скасування.

Суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р. постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що постанова інспектора 2 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пещиди Д.А. серії ЕНА № 2065703 від 04.05.2024 р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки винесена на підставі доказів, які доводять факт вчинення правопорушення, а тому підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Згідно ч.2 ст.133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до ст.139 КАС України, враховуючи результати розгляду справи, судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. Однак, враховуючи, що позивачу ухвалою суду від 16 травня 2024 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 247, 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст.5, 7-10, 19, 72, 77, 133, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пещиди Дмитра Андрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений ч.4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Єдаменко