Справа № 420/9270/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9270/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого по справі судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000703/2 від 28.10.2023.

- Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001359 від 28.10.2023.

- Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000834/2 від 06.12.2023.

- Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001531 від 06.12.2023.

- Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000894/2 від 29.12.2023.

- Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001684 від 29.12.2023.

-Стягнути з Одеської митниці на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що надані позивачем для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 МК України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару, та підтверджують митну вартість товару, задекларовану ПП «ГЕЛІОС-ВАН» у митних деклараціях ЕМД. Таким чином, документи, подані позивачем, є достатніми та такими, що у своїй сукупності не викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідності обраного методу визначення митної вартості товарів. З огляду на що, оскаржувані рішення та картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника відповідача надійшов відзив, з огляду на який відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. Представник відповідача зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

В запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача наполягає на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

13.05.2024 року від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача, пов?язаних із залученням перекладача.

Від відповідача надійшли заперечення щодо вказаної заяви, в яких представник наголошує на тому, що документи щодо яких здійснено переклад не відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення (код КВЕД 46.44).

07.09.2015 року між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» та ARC INTERNATIONAL FRANCE (Франція) укладено зовнішньоекономічний контракт №09-15-148447, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, виготовлений Продавцем на своїх заводах і філіалах, далі іменований як «Товар».

Відповідно до п. 1.2 контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 ціна, тип, кількість товару, умови передплати і оплати, термінами поставки визначаються сторонами для кожної партії товару і зазначаються у проформі.

Умови поставки визначені п.2 контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 року, зокрема, Постачання товару здійснюється на умовах FСА м. Арк, Франція згідно ІНКОТЕРМС 2010. Пункт відправлення м.Арк (Франція) буде вказано в інвойсі. Кінцевий пункт призначення товару є м. Одеса або м. Іллічівськ, Україна.

Додатковою угодою №4 від 01.10.2016 року до контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 року внесено зміни щодо назви Продавця, зокрема ARC INTERNATIONAL FRANCE змінено на ARC FRANCE (а.с.90).

На виконання контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 року, відповідно до проформи № 110404339 від 16.10.2023 року та інвойсу № від 20.10.2023 року, на умовах поставки FCA поставило ПП «ГЕЛІОС-ВАН» товар: посуд столовий.

Відповідно до довідки про транспортні витрати №26.10.23-1 від 26.10.2023 року вартість перевезення вантажу (посуд скляний) автомобілем АІ2596РН/АІ1896XG для ПП «Геліос-ВАН» за договором №070723-1 від 07.07.2023 року від м. Арк (Франція) до митного кордону України м/п Краківець на умовах FСА-м.Арк (Франція) становить 51000 грн (п`ятдесят одну тисячу грн 00 коп). Експедиторські послуги за межами України склали 250 грн., без ПДВ.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці надано митну декларацію №№23UA56U7 від 27.10.2023 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів, зокрема: Пакувальний лист № 81464876 від 20.10.2023; Рахунок-проформа № 104040339 від 16.10.2023; Рахунок-фактура (інвойс) № від 20.10.2023; Автотранспортна накладна № 562462-01 від 20.10.2023; Сертифікат про походження товару № 648 від 23.10.2023; Сертифікат про походження товару № 649 від 23.10.2023; Платіжна інструкція в іноземній валюті № 91 від 17.10.2023; Рахунок на оплату № 86 від 26.10.2023; Довідка про транспортні витрати № 26.10.23-1 від 26.10.2023; Контракт N№ 09-15-148447 від 07.09.2015; Додаткова угода № 4 від 01.10.2016; Додаткова угода № 4/1 від 01.11.2016; Додаткова угода№ 5 від 17.11.2016; Додаткова угода № 7 від 01.05.2018; Додаткова угода № 9 від 18.08.2022; Договір про транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом № 070723-1 від 07.07.2023 року; акт зважування від 26.10.2023 року; Експортна митна декларація № MRN23FRD667 від 20.10.2023 року; Митна декларація № 23UA56U7 від 27.10.2023.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 №599 та ч. 2 ст.53 МКУ, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано довідку від 26.10.2023 року № 26.10.23-1 та рахунок № 86 від 26.210.2023 року про транспортні витрати, а в наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутні відомості щодо даної складової митної вартості товару.

В наданій копії експортної декларації MRN23FRD667 заявлена сума 45381 євро , в наданому інвойсі сума 45382,19 євро.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Позивачу зазначено, що у відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: Повідомлення № 221 від 28.10.2023; Прейскурант (прайс-лист) виробника товарів № 2023/10-1 від 01.10.2023; виписку по рахунку від 17.10.2023 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період 01.01.2923 року -26.10.2023 року.

За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000703/2 від 28.10.2023 року.

В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.

Також, відповідач прийняв Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001359 від 28.10.2023 року.

На виконання контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 року, відповідно до проформи № від 15.11.2023 року та інвойсу № від 22.11.2023 року, на умовах поставки FCA поставило ПП «ГЕЛІОС-ВАН» товар: посуд столовий.

Відповідно до довідки про транспортні витрати №05.12.23-1 від 05.12.2023 року вартість перевезення вантажу (посуд скляний) автомобілем ВС5838ЕК/ВС2414XG для ПП «Геліос-ВАН» за договором №070723-1 від 07.07.2023 року від м. Арк (Франція) до митного кордону України м/п Краківець на умовах FСА-м.Арк (Франція) становить 51000 грн (п`ятдесят одну тисячу грн 00 коп). Експедиторські послуги за межами України склали 250 грн., без ПДВ.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці надано митну декларацію № 23UA16U5 від 05.12.2023 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів, зокрема: Пакувальний лист № 81467617 від 22.11.2023; Рахунок-проформа № від 15.11.2023; Рахунок-фактура (інвойс) № від 22.11.2023; Автотранспортна накладна № 563634-01 від 22.11.2023; Сертифікат про походження товару № 741457 від 23.11.2023; Сертифікат про походження товару № 741458 від 23.11.2023; Довідка про транспортні витрати № 05.12.23-1 від 05.12.2023; Контракт № 09-15-148447 від 07.09.2015; Додаткова угода № 4 від 01.10.2016; Додаткова угода № 4/1 від 01.11.2016; Додаткова угода № 7 від 01.05.2018; Додаткова угода № 9 від 18.08.2022; Договір про надання послуг митного брокера МБ-1/21 від 28.04.2021; Договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 0905-T/20 від 11.12.2020 року; Митна декларація № 23UA16U5 від 05.12.2023.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу Укра їни (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якої відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Позивачу зазначено, що у відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: Платіжна інструкція в іноземній валюті № 99 від 16.11.2023; Рахунок на оплату № 96 від 05.12.2023; Виписку по рахунку Б/н за 16.11.2023; Прайс лист N2023/11-1 від 01.11.2023; Оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період 01.01.2023 - 04.12.2023; Експортну митну декларацію № MRN23FRD002 від 22.11.2023.

За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000834/2 від 06.12.2023 року.

В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.

Також, відповідач прийняв Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001531 від 06.12.2023 року.

На виконання контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 року, відповідно до проформи № від 06.12.2023 року та інвойсу № від 19.12.2023 року, на умовах поставки FCA поставило ПП «ГЕЛІОС-ВАН» товар: посуд столовий.

Відповідно до довідки про транспортні витрати №28.12.23-1 від 28.12.2023 року вартість перевезення вантажу (посуд скляний) автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 для ПП «Геліос-ВАН» за договором №070723-1 від 07.07.2023 року від м. Арк (Франція) до митного кордону України м/п Чоп-Захонь на умовах FСА-м.Арк (Франція) становить 94924,15грн. Експедиторські послуги за межами України склали 250 грн., без ПДВ.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці надано митну декларацію №23UA35U8 від 28.12.2023 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів, зокрема: Пакувальний лист № 81469546 від 19.12.2023; Рахунок-проформа № від 06.12.2023; Рахунок-фактура (інвойс) № від 19.12.2023; Автотранспортна накладна № 564554-01 від 19.12.2023; Сертифікат про походження товару № 741582 від 20.12.2023; Сертифікат про походження товару №741583 від 29.12.2023; Платіжна інструкція в іноземній валюті № 105 від 08.12.2023; Рахунок на оплату № 106 від 28.12.2023; Довідка про транспортні витрати № 28.12.23-1 від 28.12.2023; Контракт № 09-15-148447 від 07.09.2015; Додаткова угода № 4 від 01.10.2016; Додаткова угода Ne 4/1 від 01.11.2016; Додаткова угода № 5 від 17.11.2016; Додаткова угода №7 від 01.05.2018; Додаткова угода № 9 від 18.08.2022; Договір про транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом № 070723-1 від 07.07.2023; Акт зважування від 28.12.2023; Заява на проведення фізогляду від 28.12.2023; лист виробника від 26.12.2023 року; акт від 28.12.2023 року; Експортна митна декларація № MRN23FRD471 від 28.12.2023.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 №599 та ч. 2 ст.53 МКУ, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано довідку від 28.12.2023 року № 28.12.23-1 та рахунок № 106 від 28.12.2023 року про транспортні витрати, а в наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутні відомості щодо даної складової митної вартості товару.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Позивачу зазначено, що у відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: Повідомлення № 277 від 29.12.2023; Прейскурант (прайс-лист) виробника товарів № 2023/12-1 від 01.12.2023; виписку по рахунку від 08.12.2023 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період 01.01.2023 року -29.12.2023 року.

За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000894/2 від 29.12.2023 року.

В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.

Також, відповідач прийняв Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001684 від 29.12.2023 року.

Вказані рішення та картки відмови позивач вважає протиправними.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, (далі МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Перевіряючи правильність висновків митного органу, судом встановлено наступне.

Відповідач, в оскаржуваних рішеннях зазначив, що: 1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу, а також, що така довідка не є належним документом на підтвердження транспортних витрат.

Суд вважає безпідставним зауваження митного органу про те, що до митного органу не надано додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт щодо завантаження, за умови включення вартості таких робіт та матеріалів до ціни товару, оскільки, як встановлено судом, поставка товару здійснюється на умовах FCA м. Арк, Франція відповідно до Правил Інкотермс 2010.

В свою чергу, Згідно Правил Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів. в національній та міжнародній торгівлі) FCA (...named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (назва місця) - термін, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. При FCA поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього; б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем, нерозвантаженим з транспортного засобу продавця. Продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки.

Відповідно до ст.А9 Правил Інкотермс 2010 щодо FCA продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити упаковку товару, за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати вказаний у договорі товар без упаковки. Продавець може упакувати товар таким чином, як це необхідно для його перевезення, якщо тільки покупець до укладення договору не повідомить продавця про специфічні вимоги до упаковки.

З викладеного слідує, що за умовами поставки FCA обов`язок пакування, маркування покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з пакування, маркування, а також вартість тари, включено до вартості товару.

Отже, в даному випадку вартість тари, пакування, маркування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, оскільки вони вже включені постачальником до вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.01.2019 року у справі № 815/6794/17, від 18.12.2019 року у справі № 160/8775/18.

Також суд вважає безпідставним зауваження митного органу щодо відсутності посилання у довідках про транспортні витрати на договір про перевезення та рахунок на оплату, в яких не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу.

Як встановлено судом, у довідках про транспортні витрати №26.10.23-1 від 26.10.2023 року, № 05.12.23-1 від 05.12.2023 року, № 28.12.23-1 від 28.12.2023 року є посилання на договір №070723-1 від 07.07.2023 року, що спростовує зауваження митного органу.

Рахунок на оплату містять графу «Договір» де зазначений номер договору транспортного експедирування №070723-1 від 07.07.2023 року.

Як зазначалось судом вище, поставка товару здійснювалась на умовах FCA. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) за терміном FCA: Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 а, у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару. Поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Тобто, якщо поставка товару здійснюється на умовах FCA, то витрати на навантаження/розвантаження та митне оформленні в країні експорту покладені на продавця товару та вони не входять до митної вартості товару. Вартість вказаних витрат враховується при формуванні ціни на товар та не може бути відокремлена.

Зазначене спростовує зауваження митного органу про те, що позивачем документально не підтверджено таку складову митної вартості як витрати на навантаження/розвантаження.

Крім того, у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 Верховний Суд

зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо зауважень митного органу у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000703/2 від 28.10.2023 року на те, що в наданій копії експортної декларації MRN23FRD667 заявлена сума 45381 євро , в наданому інвойсі сума 45382,19 євро, суд зазначає наступне.

У графі 22 ЕМД -1 зазначено загальну вартість товару у сумі 45 382,19 євро, що відповідає вартості товару за поданим для митного оформлення інвойсом № від 20.10.2023.

У експортній митній декларації № MRN23FRD667 від 20.10.2023 митна вартість товару зазначена за окремими асортиментними одиницями товару та в сумі складає 45 381 євро(32720+9483+2221+413+544).

У повідомленні № 221 від 28.10.2023 позивач надав роз`яснення відповідачу, що вказана розбіжність викликана округленням сум товарів, які застосовуються у митних деклараціях країн ЄС.

Так, Відповідно до п. 3 ст. 101 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) про встановлення Митного кодексу Союзу № 952/2013 від 9 жовтня 2013 року якщо сума ввізного чи вивізного мита, що підлягає сплаті, не є цілим числом, таку суму може бути округлено. Якщо зазначена в першому підпараграфі сума виражена в євро, ї може бути округлено в бік збільшення чи зменшення до найближчого цілого числа.14 У спеціальних положеннях про митну вартість, опублікованих на порталі Головного управління митних та непрямих податків Французької Республіки https://www.douane.gouv.fr/sites/default/files/2019-01/reglement-particulier-valeur-juillet- 2014.pdf), у абзаці [4320] зазначається, що відповідно до статті 26 Закону від 2 липня 1998 року N 98-465 бази оподаткування та результати ліквідації округлюються до найближчої цілої одиниці. Для встановлення митної вартості базові позиції конвертуються по рядках для кожного пункту декларації та округлюються до найближчого цілого євро. Аналогічно митна вартість і сума, яка має бути сплачена, зазначаються без десяткових дробів, округлюючись до найближчого цілого євро.

Таким чином, розбіжність у інвойсі і експортній митній декларації викликана різним регулюванням правил визначення митної вартості щодо її округлення, є незначною і не впливає на правильність визначення митної вартості товарів позивачем.

Таким чином, суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Оцінюючи надані декларантом до митного оформлення документи та додаткові пояснення на підтвердження заявленої митної вартості товару суд дійшов висновку, що такі документи є достатніми для підтвердження заявленої товариством митної вартості декларованого товару за основним методом.

Суд, також, не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Митний орган в оскаржуваних рішеннях не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про безпідставність оскарженого рішення.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняті на підставі встановлених відповідачем розбіжностей та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є таким, що належать до скасування.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 32000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: Договір про надання правової допомоги 24 від 21.10.2021 року; Додаткову угоду №51 до Договору про надання правової допомоги від 14.03.2024 року; Рахунок на оплату 49 від 14.03.2024 року; Платіжну інструкцію №280 від 15.03.2023 року на суму 32000,00 грн; Виписку з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 15.03.2024 року; Трудову книжку ОСОБА_1 ; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Шморгун В.О., та ОСОБА_1 , акт прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2024 до Додаткової угоди №51до Договору №24 про надання правової.

У постанові від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням зазначеного та критерію розумності розміру витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідачів на його користь, суд вважає за можливе присудити до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі у сумі 16000,00 грн.

Також, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті 19000,00 грн. витрачених ПП «Геліос-Ван» на переклад документів, що здійснено на виконання ухвали суду від 01.04.2024 року. Вказані витрати підтверджуються рахунком на оплату від 03.04.2024 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 03.04.2024 року та платіжною інструкцією від 03.04.2024 року № 93.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 14534,40 грн., який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000703/2 від 28.10.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001359 від 28.10.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000834/2 від 06.12.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001531 від 06.12.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000894/2 від 29.12.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001684 від 29.12.2023.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГЕЛІОС-ВАН» судові витрати в розмірі 49534,40 грн.(сорок дев?ять тисяч п?ятсот тридцять чотири гривні сорок копійок).

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ГЕЛІОС-ВАН» (вул.Шевченка, 7А, офіс 44, м.Чорноморськ, Одеська обл., 68001, ).

Відповідач Одеська митниця (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 26.06.2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо