Справа № 420/12540/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 23.04.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не звільнення старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби у запас на підставі абзацу 14 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з загибеллю його рідного брата молодшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув 18.10.2023 знаходячись в районі виконання завдань за призначенням під час дії воєнного стану;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , звільнити старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби у запас на підставі абзацу 14 підпункту Г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з загибеллю його рідного брата молодшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув 18.10.2023 знаходячись в районі виконання завдань за призначенням під час дії воєнного стану та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що проходить службу в лавах Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно сповіщення про загибель від 19.10.2023 №4935 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , його мати, ОСОБА_4 повідомлено про те, що її син - молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відданий військовій присязі, на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, помер 18.10.2023 знаходячись в районі виконання завдань за призначенням. 15.01.2024, позивач звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби на підставі п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно письмової відповіді військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2024 №657/533, позивачу відмовлено у звільненні на підставі п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вважає свої права порушеними та звернувся за захистом до суду.

29.04.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.05.2024 до суду (вх.№ЕС/18900/24) від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що службовим розслідуванням встановлено, що смерть брата позивача настала внаслідок здійснення ним самогубства та не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а відтак підстави для звільнення позивач з військової служби відсутні.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.11), батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (а.с.13), 30.01.1985 шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розірвано.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 (а.с.10), НОМЕР_5 (а.с.12) 12.04.1989 укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_6 (а.с.9), батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с.8) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали справи містять акт проведення спеціального розслідування смерті (форма НВ-2) ОСОБА_2 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34-37), відповідно до якого встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства, шляхом пострілу собі в голову із автомата АК-74 та визнати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.11.2023 №448 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_9 » (а.с.38-40), наказано відповідно до пункту 11 розділу 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» смерть командира відділення аерозольного маскування взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства, шляхом пострілу собі в голову із автомата АК-74 та визнати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (п.1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 скерував на адресу ОСОБА_4 сповіщення про смерть (загибель) від 19.10.2023 №4935 (а.с.14) у якому зазначається: «Сповіщаю Вас зі скорботою про те, що Ваш син, молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відданий військовій присязі, на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, помер 18.10.2023 знаходячись в районі виконання завдань за призначенням. Це повідомлення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, встановлених законодавством».

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Військова частина НОМЕР_1 скерувала на адресу ОСОБА_1 лист від 19.02.2024 №657/533 (а.с.15) у якому зазначає, що рапорт від 15.01.2024 щодо звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, розглянуто.

За наслідками розгляду рапорту повідомлено, що молодший брат ОСОБА_2 помер в результаті розтрощення черепу, ушкодження внаслідок пострілу з не уточненої вогнепальної зброї, смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що в даному випадку не є підставою для звільнення з військової служби відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3).

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і такий стан триває в Україні дотепер.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Водночас Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Разом з тим підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у період воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Тобто для звільнення позивача з військової служби необхідною умовою є підтвердження факту загибелі (повнорідного, неповнорідного) брата під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Як встановлено судом, згідно з долученого до матеріалів справи наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.11.2023 №448 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_9 » (а.с.38-40), смерть командира відділення аерозольного маскування взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства, шляхом пострілу собі в голову із автомата АК-74 та визнати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Суд також встановив, що згідно з актом проведення спеціального розслідування смерті (форма НВ-2) ОСОБА_2 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34-37), встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства, шляхом пострілу собі в голову із автомата АК-74 та визнати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 15 розділу IV Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280 (далі Інструкція №280), районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на підставі одержаного сповіщення командира військової частини зобов`язаний протягом семи днів після його отримання вручити сім`ї (близьким родичам) загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця сповіщення сім`ї (додаток 37), а також висловити їм співчуття, проінформувати щодо установлених законодавством пільг, роз`яснити порядок подання документів для призначення пенсії (допомоги) та інших виплат членам сім`ї військовослужбовця.

Згідно додатку 37 до вказаної Інструкції №280, у сповіщенні зазначаються співчуття, ступінь споріднення, військове звання, прізвище, власне ім`я, по батькові, характеристика військовослужбовця.

Відповідно до примітки 1 до додатку 37 Інструкції №280, у сповіщеннях сім`ї, які складаються в районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки для вручення сім`ї (близьким родичам) військовослужбовця, який загинув (помер), зник безвісти, потрапив у полон, інтернований, захоплений у заручники, найменування військової частини, де він проходив військову службу, а також остання посада і оклад його грошового забезпечення не зазначаються. Характеристика записується за зразком, наведеним у додатку 31 (відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув «___»_______20__ року»).

Судом встановлено, що сповіщення про смерть (загибель) від 19.10.2023 №4935 (а.с.14) містить співчуття, ступінь споріднення, військове звання, прізвище, власне ім`я, по батькові, характеристику військовослужбовця та місце смерті.

Отже, суд відхиляє твердження позивача, що сповіщенням про смерть (загибель) від 19.10.2023 №4935 підтверджено факт того, що смерть командира відділення аерозольного маскування взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта ОСОБА_2 настала під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332 (далі Інструкція №332), спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.

Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: «Складено відповідно до акта спеціального розслідування».

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції №332, командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2: протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції; протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.

Затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 зберігаються у військовій частині, де сталася подія, протягом 45 років. Завірені копії матеріалів спеціального розслідування зберігаються до виконання всіх зазначених в акті за формою НВ-2 заходів, але не менше п`яти років.

У разі ліквідації військової частини матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) передаються до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Матеріали справи містять витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.11.2023 №448 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_9 » (а.с.38-40), відповідно до якого смерть командира відділення аерозольного маскування взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства, шляхом пострілу собі в голову із автомата АК-74 та визнати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (п.1).

Доказів оскарження наказу від 23.11.2023 №448 матеріали справи не містять.

Суд підкреслює, що відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначений вичерпний перелік підстав звільнення військовослужбовців з військової служби.

На переконання суду, встановлені обставини справи не підтвердили, що смерть командира відділення аерозольного маскування взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта ОСОБА_2 , який є братом позивача, настала під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами наявність у нього права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.