Справа № 520/3466/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26 червня 2024 р. Справа № 520/3466/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"
до Харківської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення,
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просило:
-визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000635/2 від 06.12.2023 р.
-визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000678/2 від 18.12.2023 р.
-визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000663/2 від 19.12.2023 р.
-визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000479/2 від 19.12.2023 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 520/3466/24 скасовано.

Прийнято постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000635/2 від 06.12.2023 р.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000678/2 від 18.12.2023 р.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000663/2 від 19.12.2023 р.

Визнати протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2023/000479/2 від 19.12.2023 р.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Товариства з Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат по справі № 520/3466/24, в якій позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь позивача витрати:

-на оплату судового збору за подачу позову у сумі 11 873,85 грн;

-на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 14 248,62 грн;

-на оплату професійної правничої допомоги у суді 1 інстанції у сумі 9 000,00 грн;

-на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у сумі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву позивача про відшкодування на його користь витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів зазначає, що оскільки за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 11 873,85 грн., за подання апеляційної скарги - 14 248,62 грн., а за результатом судового розгляду справи позовні вимоги задоволено, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 26 122,47 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 14000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2023 р. у справі № 755/2587/17 та Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022 р.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції, надано: довіреність, договір про надання правової (правничої) допомоги № 04/01-24С від 04.01.2024, акти прийому-передачі виконання послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2024 № 04/01-24С від 26.02.2024 р. та від 27.05.2024 р., додаткова угода №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2024 № 04/01-24С від 26 січня 2024 року., платіжна інструкція №13143 від 27.05.2024 на суму 5000,00 грн та платіжна інструкція №12389 від 26.01.2024 на суму 9000,00 грн.

Згідно наданих документів встановлено, що 04.01.2024 року між ТОВ Авто Тренд (клієнт) та ТОВ ЗМЗ ПС (виконавець), в особі директора ОСОБА_1 , укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 04/01-24С (далі - Договір). Відповідно до п.1.1 договору про надання правничої допомоги ТОВ ЗМЗ ПС взяло на себе зобов`язання по представництву інтересів позивача та надання йому правової допомоги в Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді України.

У відповідності до п. 3.1 Договору сторони узгодили, що клієнт здійснює попередню оплату юридичних послуг в розмірі, узгодженому сторонами в додаткових угодах до цього договору, на підставі відповідного рахунку.

Відповідно до п. 3.4 Договору про надання правничої допомоги, підтвердженням виконання умов даного Договору з боку виконавця вважається підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних послуг, який підписується сторонами.

У відповідності до ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно акту прийому-передачі виконання послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2024 № 04/01-24С від 26.02.2024 р. Виконавцем надані наступні послуги: підготовка до суду першої інстанції позову про визнання протиправними та скасування рішень митниці про коригування митної вартості товару (витрачено 7 годин) у розмірі 7000,00 грн., підготовка до суду першої інстанції відповіді на відзив щодо позову (витрачено 2 годин) у розмірі 2000,00 грн. Загалом витрачено 9 годин у розмірі 9000,00 грн.

Згідно акту прийому-передачі виконання послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2024 № 04/01-24С (додаткова угода №1 від 26.01.2024) від 27.05.2024 р. Виконавцем надані наступні послуги: підготовка та подання апеляційної скарги (витрачено 5 годин) у розмірі 5000,00 грн

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці в загальному розмірі 6000, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" () витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 26 122 грн. (двадцять шість тисяч сто двадцять дві) 47 коп та витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6 000 грн. (шість тисяч) 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Любчич Л.В. Присяжнюк О.В.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 27.06.2024.