Справа № 140/8776/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/8776/22 пров. № А/857/11369/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Березюка Д.О.,

представника відповідача Загоруйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року (постановлену головуючим суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьку) про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 140/8776/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :31:180:0045 площею 0,1383 га, на якій розміщено придбане нею за договором купівлі-продажу від 10.01.2017 нежитлове приміщення для спортивного інвентарю /літер А-1/ загальною площею 43 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Луцьку міську раду на пленарному засіданні міської ради у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2022 про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :31:180:0045 площею 0,1383 га, на якій розміщено придбане нею за договором купівлі-продажу від 10.01.2017 нежитлове приміщення для спортивного інвентарю /літер А-1/ загальною площею 43 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

17.04.2024 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Луцьку міську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №140/8776/22.

25.04.2024 від представника відповідача надійшли заперечення до суду першої інстанції, в яких останній зазначав, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 140/8776/22 департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради підготовлено проект рішення Про надання громадянці ОСОБА_1 на умовах оренди земельної ділянки для обслуговування спортивного комплексу (03.04) у АДРЕСА_1 (площею 0,1383 га), який виносився на розгляд пленарних засідань сесії Луцької міської ради VIII скликання, а саме 31.05.2023, 28.06.2023, 26.07.2023, 30.08.2023, 25.09.2023, 31.10.2023, 29.11.2023, 20.12.2023, 31.01.20204, 21.02.2024, 27.03.2024, 24.04.2024, однак рішення не було прийнято у зв`язку з недостатністю голосів. Вказаний проект рішення буде повторно винесений на розгляд чергової сесії Луцької міської ради. Відтак, вважав, що підстави для встановлення судового контролю, передбаченого статтею 382 КАС України, а саме подачі звіту про виконання судового рішення відсутні.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є можливим та доцільним після того, як вжиті органом державної виконавчої служби заходи не призвели до виконання судового рішення. Відтак, звернення із заявою в порядку ст. 382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести ухвалу про задоволення заяви про застосування заходів судового контролю. Зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 140/8776/22, що набрало законної сили 15.04.2023.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що в даному випадку відсутні обставини, які б вказували на об`єктивну неможливість виконання рішення суду та рішення суду на даний час є невиконаним, оскільки утримання від голосування депутатів на його виконання без зазначення поважних причин цього, не може свідчити про його виконання за наявності того, що боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, про те не зробив цього.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, в судове засідання на виклик суду не з`явилася, явку уповноваженої особи не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена, що не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Проте правовою підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а зазначено, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача ухилитися від виконання судового рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Отже, необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.

З наявних у матеріалах справи доказів колегія суддів встановила, що приводом для звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю послужило те, що на думку позивача рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 140/8776/22 залишається невиконаним.

Водночас суд звертає увагу, що виконання рішення суду забезпечується також через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII).

Виконавче провадження, в силу приписів ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону № 1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №140/8776/22 було видано виконавчий лист від 18.05.2023 № 6440/2023 про зобов`язання Луцьку міську раду на пленарному засіданні міської ради у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2022 про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :31:180:0045 площею 0,1383 га, на якій розміщено придбане нею за договором купівлі-продажу від 10.01.2017 нежитлове приміщення для спортивного інвентарю /літер А-1/ загальною площею 43 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дудою Ю.М. 29.05.2023 відкрито виконавче провадження №71900293, із примусового виконання вказаного виконавчого листа, яким Луцьку міську раду зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 91).

В подальшому постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дуди Ю.М. від 11.08.2023 у межах виконавчого провадження № 71900293 на Луцьку міську раду накладено штраф у розмірі 5100, 00 грн за неналежне виконання рішення суду (а.с. 92).

Правомірність винесення постанови від 11.08.2023 № 71900293 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджена рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 в адміністративній справі № 140/25304/23 (а.с. 94-98).

Отже, рішення суду перебуває на примусовому виконанні та в межах такого Закон України «Про виконавче провадження» передбачає цілу низку важелів впливу державного виконавця на боржників у виконавчому провадженні у випадку невиконання рішення суду, в тому числі, накладення штрафів.

Відтак, враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернулася з такою передчасно в силу того, що виконавчий лист по цій справі перебуває на примусовому виконанні та не надано доказів про те, що завершена процедура примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 140/8776/22 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року