Справа № 400/3695/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 р. № 400/3695/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом (з врахуванням уточненого позову) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, та невключения до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5 відсотка; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2015, 2016, 2017 роки, із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5 відсотка починаючи з 22.10.2023 року.

В обгрунтування позовних вимог, позивач у позові зазначає, що у серпні 2010 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії за вислугою років позивачка продовжувала працювати у сфері освіти, з її зарплати сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, внаслідок чого відповідно до положень ч.2 ст.7 ЗУ «про пенсійне забезпечення» виплата пенсії позивачу була припинена.

З 01.10.2018 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком та як стало відомо позивачу, що при розрахунку розміру пенсії відповідачем не вірно застосовані передбачені Законом показники, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не було застосовано підвищення розміру пенсії позивача

передбачене ч.3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.03.2024 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про усунення порушення Закону при обрахунку та виплаті пенсії за віком проте, отримала негативну відповідь. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача порушують законні інтереси та права позивача, оскільки вони невідповідають критеріям правомірності.

Відповідач подав відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись , що на підставі особистої заяви позивача їй було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, у відповідності до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для застосування середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2015 та 2017 роки, як того вимагає позивач, немає підстав, оскільки у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» даний показник, застосовується тільки для первинного призначення пенсії. Крім того, позивачу був здійснений перерахунок пенсії в оптимальному для неї обчислені, зазначає відповідач, тобто з урахуванням стажу і заробітної плати набутих після призначення попереднього виду пенсії.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-V.

З 16.08.2010 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років як "працівнику освіти" відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

19.08.2010 позивач працевлаштувався на посаду вчителя, виплату пенсії за вислугу років позивачу було припинено на підставі його заяви.

Доказів нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугою років як працівнику освіти відповідач до суду не надав.

Позивач звернулася до відповідача з заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком.

Після призначення пенсії за віком позивачу стало відомо, що при розрахунку пенсії відповідачем невірно застосовані передбачені Законом показники, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не було застосовано підвищення розміру пенсії позивача передбачене ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про з проханням усунути порушення Закону при обрахунку та виплаті її пенсії за віком.

Листом від 22.03.2024 року відповідач повідомив позивача, що її було фактично переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підстав для призначення підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст.29 закону №1058 немає.

Позивач, не погодившись з діями відповідача звернулася до суду із вказаним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла на час призначення позивачу пенсії, передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст.52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

За приписами п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положеннями абзацу 3 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року передбачено право вибору пенсійних виплат, а саме особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 - ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший

здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Суд вважає, що оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ч.2 ст.40, п.4-4 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.1 Закону України №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом

Тобто пенсія, це перш за все виплата, яку повинна отримати застрахована особа. Позивач скориставшись у 2010 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися кожного місяця. Відповідач не надав суду доказів отримання позивачем пенсії за вислугу років.

Крім того, суд погоджуючись з позивачем, що пенсія їй призначена вперше, тому вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, позивачу було призначено пенсію відповідно до відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058 позивач звернулаася вперше. Законом №1058-ІV не регулюються порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за вислугу років.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги обґрунтування відзиву відповідача, оскільки вони спростовані наданими позивачем доказами та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1 211,20 грн, який, на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, належить стягнути з рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв, 54008 ідентифікаційний код - 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, та невключения до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5 відсотка.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2015, 2016, 2017 роки, із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5 відсотка починаючи з 22.10.2023 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП- НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна