Справа № 464/8304/23
Суддя: Тімченко О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8304/23
пр.№ 2-а/464/98/23
У Х В А Л А

26 червня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В. у справі № 464/8304/23 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, учасниками в якій виступають ОСОБА_1 , УПП у Львівській області, Департамент патрульної поліції України, -

у с т а н о в и в :

Адвокат Яцишин А.В. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства із даним позовом, в якому просить «постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 20.11.2023 року Серія ЕАТ № 8179203 щодо ОСОБА_1 скасувати та стягнути з відіповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (дві тисячі) грн.».

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 11 грудня 2023 року позовну заяву залишив без руху з наданням строку, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення, для усунення недоліків такої.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху мотивовано наступним.

За правилами адміністративного судочинства позовна заява повинна відповідати вимогам, у ст.ст.160, 161 КАС України.

Усупереч імперативним положенням КАС України позовна заява не містить:

- поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

За правилами ч.ч.6, 8 ст.14 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Водночас подана професійним адвокатом позовна заява не містить відомостей щодо його реєстрації та реєстрації інших учасників справи в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі);

- зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, адже від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачів, котрі, як і позивач, мають право на судовий захист, а для реалізація цього права мають бути обізнані з тим, які вимоги до кожного з них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується;

- не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст.2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як регламентовано п.13 ч.1 ст. 5Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначила, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Між тим, суд зазначає, що справа про скасування постанови патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності, не відноситься до справ, пов`язаних з порушенням прав позивача як учасника бойових дій, про що зазначено адвокатом у позові.

Долучена до матеріалів позову довідка військової частини НОМЕР_1 від 12 березня 2023 року за № 779 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (про що зазначено по тексту даної довідки), не є правовим підґрунтям для звільнення позивача від сплати судового збору у даній справі. Аргументи представника позивача в цій частині є неприйнятними.

З огляду на викладене позивач не є звільненим від сплати судового збору і йому необхідно сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19.

Підсумовуючи наведене, позовну заяву у відповідності до ст.169 КАС України слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення недоліків, привівши таку у відповідність до норм закону. Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає у поданні у вигляді окремого документа з виправленими недоліками та відповідною кількістю додатків, у тому числі з документом про сплату судового збору.

Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає у поданні у вигляді окремого документа з виправленими недоліками та відповідною кількістю додатків, у тому числі з документом про сплату судового збору.

Відповідно до ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для виконання згаданих вимог позовну заяву залишено без руху та надано позивачу/його представнику строк для усунення зазначених недоліків.

Заявник 20 грудня 2023 року на виконання ухвали суду від 11.12.23. подав заяву, в якій зазначає про надмірний формалізм і надмірну гнучкість суду, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом, а відтак обмеження його на доступ до правосуддя, вказавши лише про: а/ відсутність у нього та наявність у його представника електронного кабінету в ЄСІТС та б/ надавши квитанцію про сплату судового збору.

У решті недоліки, зазначені в ухвалі суду по тексту, а саме:

- поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти;

- зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, адже від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачів, котрі, як і позивач, мають право на судовий захист, а для реалізація цього права мають бути обізнані з тим, які вимоги до кожного з них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується. Слід звернути увагу, що УПП у Львівській області не є юридичною особою і не наділене адміністративною процесуальною дієздатністю, -

а ні позивачем, а ні його представником, який є професійним адвокатом, не усунуто та не виправлено.

Наявність низки очевидних та суттєвих недоліків позову, усунення яких не було надто надмірним чи обтяжливим, щоб у визначений строк позивач/його представник могли цілком їх виконати, перешкоджає відкриттю провадження у справі. Такий висновок зумовлюється не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення до суду, а лише невиконанням процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Позивач/його представник складає та подає до суду (позовну) заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення. Розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання передбачених вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

Відтак суддя своєю ухвалою від 22 грудня 2023 року із застосуванням ст.169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, постановив вважати позовну заяву неподаною і повернути таку позивачу/його представнику.

Одночасно суддею зазначено, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

Дотримання правил судової процедури не є порушенням права на справедливий суд, адже у кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства, а у конкретному випадку - КАС України імперативно встановлює вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, заявлені у його ст.ст.160, 161.

04 червня 2024 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду від 22.12.23. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постанову мотивовано тим, що суд першої інстанції не конкретизував у чому не виконано позивачем вимоги ухвали суду про залишення без розгляду, оскільки останній у супровідному листі вказує про відсутність у нього інформації щодо наявності у інших учасників справи відомостей про електронний кабінет в ЄСІТС; та апеляційний інстанції не зрозуміло який окремий документ слід подати позивачу з виправленими недоліками. Відтак вважає, що повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя.

Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду справу передано судді Тімченко О.В., якою у зв`язку із наведеним вище заявлено самовідвід для уникнення у сторін сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді при розгляді справи.

За вимогами ч.ч.1, 2, 3 ст.40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст.36 КАС України.

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя Тімченко О.В. вже висловила свою чітку і однозначну позицію щодо підстав і мотивів вважати позовну заяву недоданою та повернення такої позивачеві, яка узгоджується з практикою, висловленою у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, від 23 лютого 2023 року у справі № 990/70/22.

Проте в контексті зазначеного, суд звертає увагу й на практику Європейського суду з прав людини стосовно "надмірного формалізму", адже ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичній та ефективній реалізації належного особі права. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належній реалізації права. При цьому покладення на формалізм суду першої інстанції не може нівелювати положень ст.ст.160, 161, 169 КАС України, а учасники справи зобов`язані не тільки добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а й неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що визначено ч.2 ст.44 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який, зокрема, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом; здійснює аналіз судової статистики, узагальнення судової практики; забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом;забезпечує апеляційні та місцеві суди методичною інформацією з питань правозастосування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2); висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч.5); висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6).

Якщо суддя першої чи апеляційної інстанції не згоден із висновком Верховного Суду, то він може і повинен відступити від нього, бо інакше рішення судді буде неправосудним (не відповідатиме його внутрішньому переконанню). У цьому разі суддя має врахувати висновок тобто викласти його в своєму рішенні і пояснити, чому він вважає за необхідне відступити від нього.

Апеляційний суд у своїй постанові від 04.06.24. покликається на неприйняття до уваги перелічених судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, адже одній справі оскаржувався нормативно-правовий акт, а в іншій - об`єднані різні вимоги. Натомість зазначене покликання апеляційної інстанції не має жодного відношення до оскаржуваної позивачем ухвали, адже суддя не вирішував спір по суті, а покликався на вирішення повернення позовної заяви у разі невиконання вимог чинної ухвали суду про усунення недоліків.

Позиція апеляційної інстанції про те, що позивач усунув недоліки супровідним листом із вказанням наявності/відсутності електронного кабінету учасників справи, додавши квитанцію про сплату судового збору, і така не розуміє в чому ж полягає інше

неусунення недоліків та незрозумілість яким окремим документом усувається недолік щодо змісту позовних вимог у разі подачі позовної заяви, де визначено декількох відповідачів, один з яких не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, про що зазначено та перелічено в ухвалі суду від 11.12.23., та висновок про те, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача, який користується правничою допомогою професійного адвоката, до правосуддя, - не базується на чітких, однозначних положеннях адміністративного процесуального законодавства та не узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду. Нівелювання процедурних норм є неприйнятним.

Позиція судді ОСОБА_2 щодо неусунення недоліків є сталою, незмінною та непохитною.

Тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості та об`єктивності, забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, самовідвід Тімченко О.В. підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.40, 241-243, 248 КАС України,

п о с т а н о в и в :

задоволити заявлений самовідвід судді Тімченко О.В. у адміністративній справі № 464/8304/23 за позовом ОСОБА_1 до УПП у Львівській області, ДПП України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Справу передати для визначення складу суду, визначеному ст.31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання 26 червня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО