Справа № 990/212/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2024 року

м. Київ

справа №990/212/24

адміністративне провадження №П/990/212/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В. М.,

суддів: Кравчука В. М., Стрелець Т. Г., Тацій Л.В., Шарапи В.М.,

розглянувши заяву судді Бевзенка В.М. про самовідвід від участі у розгляді справи № 990/212/24 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ :

26 червня 2024 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява адвоката Короєда Сергія Олександровича (далі - представник позивача, Короєд С.О.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Президента України ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в неприйнятті рішення про припинення ОСОБА_1 громадянства України за її заявою про вихід з громадянства України від 06.04.2023;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про припинення ОСОБА_1 громадянства України за її заявою про вихід з громадянства України від 06.04.2023.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 позовну заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Бевзенка В.М., суддів Кравчука В.М., Стрелець Т.Г., Тацій Л.В., Шарапи В.М.

27 червня 2024 року суддя Бевзенко В.М. подав заяву про самовідвід від участі у розгляді справи № 990/212/24.

На обґрунтування заяви суддя Бевзенко В.М. зазначив, що його участь у розгляді цієї справи є недопустимою, з огляду на те, що суддя Бевзенко В.М. разом з представником позивача - ОСОБА_3 у спеціалізованих вчених радах приймав участь у експертизі дисертаційних досліджень, поданих на здобуття наукових ступенів кандидата юридичних наук, доктора юридичних наук, у атестації науково-педагогічних працівників. Крім того, вони протягом тривалого часу перебували у товариських стосунках.

Суддя Бевзенко В.М. зазначає, що вказані обставини не впливають на його неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, однак з метою уникнення виникнення в учасників справи сумнівів щодо неупередженості та безсторонності суду він вважає за необхідне заявити самовідвід.

Вирішуючи питання про самовідвід судді Бевзенка В.М., Суд виходить з такого.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Таким чином, така підстава для відводу судді як наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи, покликана забезпечити гарантування права особи на незалежний та безсторонній суд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Як зазначено у підпункті «а» пункту 3 Рекомендації CM/Rec (2004) 20 щодо судового розгляду адміністративних актів (прийнято Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року на 909-му засіданні заступників Міністрів) та пункті 53 Пояснювальної записки до них, судовий розгляд має здійснюватися судом, створеним законом, чия незалежність та неупередженість гарантуються відповідно до умов Рекомендації № R (94) 12; з огляду на специфічні ризики адміністративного судді, коли він або вона повинні вирішити суперечку за участю органів державної влади, цей принцип підкреслює необхідність як суб`єктивної неупередженості (враховує особисту залученість або зацікавленість судді в цій справі), так і об`єктивної неупередженості (що має на увазі достатні гарантії самого судді, що дозволяють виключити існування будь-яких сумнівів на цей рахунок).

Суд зазначає, що безсторонність суду необхідно оцінювати у кожному конкретному випадку відповідно до суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, суб`єктивний критерій визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а за об`єктивним критерієм підлягають дослідженню питання, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принців поведінки суддів (схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року № 2006/23), суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Зокрема, відповідно до пункту 90 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів (вересень 2007 року) залежно від обставин, обґрунтована підозра в упередженості може виникати у разі, якщо між суддею та громадянином, який бере участь у справі, існують особисті дружні або ворожі відносини.

У пункті 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 09 січня 2013 року «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо самовідводу.

Ураховуючи викладене та з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності складу суду при розгляді адміністративної справи, заява судді Бевзенка В.М. про самовідвід у справі №990/212/24 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Бевзенка В.М. про самовідвід.

Відвести суддю Бевзенка В.М. від участі у розгляді справи 990/212/24 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Передати матеріали справи №990/212/24 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Бевзенко В. М.

Судді: Кравчук В. М.

Стрелець Т. Г.

Тацій Л. В.

Шарапа В. М.