Справа № 320/32066/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

за участю:

Тарасенко Дар`ї Юріївни , - представника позивача;

Вахненко Сергія Володимировича , Адамишина Антона Володимировича - представників відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна звернулася в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною відмову прийняти у ОСОБА_4 декларацію від 12 серпня 2023 року про відмову від іноземного громадянства (лист відповідача №Г-1556/6/8010-23/8010.4.1/3033-23 від 18 серпня 2023 року) замість документа про припинення громадянства Російської Федерації (далі - РФ);

- зобов`язання прийняти подану ОСОБА_4 декларацію від 12 серпня 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ;

- стягнення судового збору і витрат на правову допомогу.

Вважаючи протиправною відмову у прийняті декларації про відмову ОСОБА_4 від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ, представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна звернулася до суду з метою захисту порушених прав та інтересів свого довірителя.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/32066/23.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_4 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_4 подану ним 12 серпня 2023 року декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з реального намагання ОСОБА_4 припинити громадянство РФ, однак у зв`язку з тим, що дипломатичні представництва чи консульські установи зазначеної країни не проводять свою діяльність на території України, у позивача не було можливості отримати документ про припинення громадянства зазначеної держави. Дана ситуація, на думку суду першої інстанції, підпадає під врегулювання частиною п`ятою статті 8 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою встановлено, що іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_4 , подаючи декларацію про відмову від іноземного громадянства діяв в межах та відповідно до чинного законодавства.

Матеріалами справи №320/32066/23 встановлено, що 23 жовтня 2023 року під час її розгляду по суті, представник відповідача надав до Київського окружного адміністративного суду заяву (а.с.44-45) про залишення позову ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною відмову прийняти декларацію про відмову від 12 серпня 2023 року від іноземного громадянства (лист відповідача №Г-1556/6/8010-23/8010.4.1/3033-23 від 18 серпня 2023 року) замість документа про припинення громадянства РФ і зобов`язання прийняти подану ним 12 серпня 2023 року декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ. Заява представника відповідача мотивована тим, що вищезазначені позовні вимоги є ідентичними раніше заявленим ОСОБА_4 вимогам у справі №640/5019/22 за його позовом до того ж Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про той самий предмет і з тих саме підстав: визнання протиправним та скасувати рішення №Г-94/6/8010-22/8010.4.2/182-22 від 20 січня 2022 року щодо відмови у прийняті декларації про відмову від громадянства РФ та зобов`язання прийняти у нього декларацію про відмову від громадянства РФ та видати йому паспорт громадянина України замість тимчасового посвідчення громадянина України.

Київський окружний адміністративний суд 08 березня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, мотивувавши це тим, що адміністративна справа Окружного адміністративного суду міста №640/5019/22 стосується оскарження іншої відмови Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_4 декларацію про відмову від іноземного громадянства, подану з іншої підстави.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом частин другої та третьої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті. Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи №320/32066/23, Окружним адміністративним судом міста Києва 16 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/5019/22 (а.с.46-47) за позовом ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області №Г-94/6/8010-22/8010.4.2/182-22 від 20 січня 2022 року щодо відмови у прийняті декларації про відмову від громадянства РФ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (код СДРПОУ 42552598) прийняти у ОСОБА_4 декларацію про відмову від громадянства РФ та видати йому паспорт громадянина України замість тимчасового посвідчення громадянина України.

Адміністративна справа №640/5019/22, як стверджує представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна і вбачається з копії адміністративного позову від 04 лютого 2022 року, стосується оскарження іншої відмови Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_4 декларацію про відмову від іноземного громадянства, подану з іншої підстави, а саме: вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищувала половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України (стаття 1 Закону №2235-III в редакції від 16 липня 2021 року). Так, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня - 4723 грн, а з 01 вересня - 5000 грн у місячному розмірі. Відповідно, половина розміру мінімальної заробітної плати, станом на дату набуття громадянства України ОСОБА_4 , складає 2500 грн, а витрати за оформлення заяви про вихід з громадянства РФ перевищували половину розміру зазначеної вище мінімальної заробітної плати і становили 4368 грн, із яких: 2184 грн - збір за здійснення консульський дій; 1820 грн - консульський збір; 364 грн - збір за відшкодування фактичних витрат.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову ОСОБА_4 від 20 вересня 2023 року без розгляду, оскільки спір, що розглядається у справі №320/32066/23 стосується іншої відмови і з інших підстав звернення до суду, ніж у справі №640/5019/22 за адміністративним позовом від 04 лютого 2022 року.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року, Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . Апелянт вказує, що оскільки у визначений законодавством термін позивачем не виконано власне зобов`язання про припинення громадянства РФ, не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення іноземного громадянства РФ, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Представник відповідача заявив, що і на сьогоднішній день до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області надаються довідки про припинення громадянства РФ, видані третіми країнами, що свідчить про наявну реальну можливість у позивача ОСОБА_4 отримати документ про припинення іноземного громадянства. Під час апеляційного розгляду справи представник відповідача надав до суду інформацію з Банку даних Інтерполу про те, що з 2015 року компетентними органами РФ ОСОБА_4 залучено як обвинуваченого за частиною четвертою статті 159 Кримінального кодексу РФ (передбачено покарання до десяти років позбавлення волі зі штрафом), і з 04 липня 2019 року позивач перебуває у міжнародному розшуку.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тарасенко Д.Ю. подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а скарга Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тарасенко Д.Ю. 24 червня 2024 року подала до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи №320/32066/23, яку призначено на 25 червня 2024 року за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги представника відповідача та скасування рішення суду першої інстанції від 08 березня 2024 року, з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи це слідуючим.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом №2235-ІІІ.

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону №2235-ІІІ, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону №2235-ІІІ закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:

особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;

іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство (частина друга статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав (частина третя статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави (частина четверта статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (частина п`ята статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Відповідно до абзаців 12, 13 частини першої статті 1 Закону №2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України надасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону №2235-ІІІ особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Згідно абзацу 16 частини першої статті 1 Закону №2235-ІІІ декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2235-ІІІ іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.

За правилами пункту 2 частини другої статті 9 Закону №2235-ІІІ однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) (далі - Порядок №215).

Відповідно до пункту 24 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону №2235-ІІІ), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин РФ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Реутов, Московської області, 12 серпня 2023 року вчергове звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (батько позивача народився на території України до 24 серпня 1991 року), за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення оформити набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, відповідно до частини першої статті 8 Закону №2235-ІІІ. Позивач ОСОБА_4 21 вересня 2019 року підписав зобов`язання, згідно якого він зобов`язався протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) РФ і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) РФ, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання з незалежних від ОСОБА_4 причин документа про припинення громадянства (підданства) РФ, позивач власноручно підписав своє зобов`язання подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина РФ до уповноваженого органу цієї держави.

Оскільки ОСОБА_4 21 вересня 2019 року набув громадянство України, то документ про припинення громадянства (підданства) РФ, у виконання взятого зобов`язання про припинення іноземного громадянства, позивач повинен був надати до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до 21 вересня 2021 року, однак у встановлений дворічний строк покладене на нього зобов`язання він не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи №8.1-3115/2019 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_4 , останній стверджував, що він під судом та слідством на території іноземних держав не перебуває, при цьому його тоді ж 24 вересня 2019 року під підпис повідомлено, що в разі подання завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів він втратить громадянство України на підставі статті 2 Закону України «Про громадянство України». Надаючи заяву про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_4 надав паспорт НОМЕР_1 , виданий 04 грудня 2015 року з терміном дії до 04 грудня 2020 року, і підписав зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 08 березня 2024 року та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 , колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду враховує, що ще під час діяльності дипломатичних представництв і консульських установ РФ на території України він у січні 2022 року вже звертався до відповідача з вимогою прийняти в нього декларацію про відмову від іноземного громадянства, однак отримав рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області №Г-94/6/8010-22/8010.4.2/182-22 від 20 січня 2022 року про відмову у прийняті декларації про відмову від громадянства РФ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, позивач ОСОБА_4 у встановлений йому дворічний з моменту набуття громадянства України, без поважних причин, не виконав покладене на нього зобов`язання припинити громадянство РФ. Подання декларації про відмову від іноземного громадянства зобов`язує іноземця, який звернувся з відповідною заявою до органу Державної міграційної служби України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави. З письмової розписки ОСОБА_4 про отримання ним 12 січня 2022 року тимчасового посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 терміном дії до 21 вересня 2022 року вбачається, що йому достовірно відомо про втрату ним громадянства України в разі не надання документу про припинення іноземного громадянства.

З матеріалів справи вбачається, що вперше з вересня 2019 року позивач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Міністерства закордонних справ РФ із заявою про вихід з громадянства РФ лише 18 липня 2023 року і вже 20 липня 2023 року отримав з вказаного міністерства лист - роз`яснення за вих. №20135/кд-гр про те, що діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена з 24 лютого 2022 року, з питанням виходу із російського громадянства йому слід звернутися в дипломатичне представництво чи консульську установу РФ при наявності у нього документа, що підтверджує дозвіл на проживання в іноземній державі. Додатково міністерство поінформувало його про те, що особа, яка проживає на території РФ може оформити вихід із громадянства РФ в загальному порядку, відповідно до статті 19 Федерального закону від 31 травня 2002 року №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації». Для отримання додаткової інформації позивачу ОСОБА_4 рекомендовано звернутися у відповідний територіальний підрозділ МВС Росії за місцем його проживання на території РФ.

За змістом частини другої статті 19 Федерального закону «Про громадянство Російської Федерації» вихід з громадянства РФ особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону, а саме: вихід з громадянства РФ не допускається, якщо громадянин РФ:

а) має не виконане перед РФ зобов`язання, встановлене федеральним законом;

б) залучений компетентними органами РФ як обвинувачуваний у кримінальній справі або щодо нього є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили і підлягає виконанню;

в) не має іншого громадянства та гарантій його набуття.

12 серпня 2023 року, тобто поза межами дворічного строку наданого позивачу для відмови від громадянства РФ, який закінчився у вересні місяці 2022 року, ОСОБА_4 подав до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області свою чергову декларацію про відмову від іноземного громадянства. В супровідному листі до зазначеної декларації позивач зазначав, що 12 січня 2022 року він отримав тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_3 та зобов`язався до 21 вересня 2022 року припинити громадянство РФ. На виконання взятого зобов`язання він, - ОСОБА_4 , мав бажання звернутися до посольства РФ, для чого збирав відповідні документи, однак внаслідок ситуації з карантином через пандемію "Ковід-19" він не міг записатися на прийом, а з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з розпочатою його країною війною, діяльність російських закордонних установ в Україні зупинена на невизначений строк, а тому він з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів РФ із клопотанням про припинення громадянства РФ. Листом відповідача №Г-1556/6/8010-23/8010.4.1/3033-23 від 18 серпня 2023 року "Про надання інформації" позивача детально роз`яснено, що у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області відсутні підстави для прийняття від ОСОБА_4 декларації про відмову від громадянства РФ замість документу уповноваженого органу РФ про припинення громадянства РФ.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази в їх сукупності, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що позивач на протязі двох років не вживав ні достатніх, ні ніяких дієвих заходів для отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Шостий апеляційний адміністративний суд враховує, що 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року №1941-IX (далі - Закон №1941-IX).

Метою прийняття Закону 1941-IX є реалізація Указу Президента України від 13 серпня 2019 року №594 «Питання спрощення набуття громадянства України іноземцями та особами без громадянства, які брали (беруть) участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, та громадянами Російської Федерації, які зазнали переслідувань через політичні переконання».

Законом №1941-IX, зокрема, врегульовано питання можливості подання декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття до громадянства України тими категоріями осіб, які зазначені в Указі Президента України від 13 серпня 2019 року №594, а саме:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон №3773-VI);

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини двадцятої статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які надавали інструкторську (стрілецьку, тактичну, медичну, радіотехнічну, вибухотехнічну та іншу) допомогу підрозділам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Міністерства внутрішніх справ України, залученим до проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо у районах її проведення, та/або залученим до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах їх проведення, або добровольчим формуванням, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та спільно з вищезазначеними підрозділами брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також які брали участь у виконанні бойових або службових завдань антитерористичної операції та/або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях спільно із вищезазначеними підрозділами та добровольчими формуваннями та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які перебувають на території України на законних підставах, у тому числі у випадках, якщо термін дії паспортного документа закінчився або він підлягає обміну, на час до завершення тимчасової окупації Російською Федерацією території України у значенні Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях".

З урахуванням розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1941-ІХ передбачено право подання декларації по відмову від іноземного громадянства виключно особами із зазначених вище категорій, які набули громадянство України у період з 01 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом (до 19 грудня 2021 року), у разі неможливості виконати зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

Разом з цим, 30 грудня 2021 року Міністерством юстиції України за №1696/37318 зареєстровано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28 грудня 2021 року №989 «Про затвердження зразків деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань (далі - Наказ).

Наказ розроблений відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які брали участь у захисті територіальної недоторканності України» та Закону «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб».

Наказом затверджено зразки декларацій про відмову від іноземного громадянства, які подаються у зв`язку з наміром набути громадянство України такими категоріями іноземних громадян:

а) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

б) які в установленому законодавством України порядку уклали контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України;

в) які в установленому законодавством України порядку уклали контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

г) які зазнали переслідувань;

д) які отримали посвідку на тимчасове проживання на підставі частиною дванадцятою статті 4 Закону №3773-VI;

е) яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні, а також особами зазначених вище категорій, які набули громадянство України у період з 01 січня 2018 року до набрання чинності Законом №1941-ІХ (до 19 грудня 2021 року), у разі неможливості виконати зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

Ураховуючи викладене, особи, які у визначений період набули громадянство України, та не належать до вказаних вище категорій осіб, не мають підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Таким чином, у відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області відсутні правові підстави для прийняття у ОСОБА_4 декларації про його відмову від громадянства РФ замість документу уповноваженого органу РФ про припинення громадянства РФ позивачем. Взяте на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України позивач повинен був виконати, однак він у встановлений дворічний строк жодного разу не звертався для отримання документа про припинення громадянства РФ ні до Міністерства закордонних справ РФ, ні до дипломатичних представництв чи консульських установ як на території України, так і за її межами.

До того ж, Банк даних Інтерполу містить інформацію про те, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року є не виконані перед РФ встановлені Федеральним законом зобов`язання і компетентними органами РФ його залучено як обвинуваченого за частиною четвертою статті 159 Кримінального кодексу РФ - шахрайство, вчинене організованою групою чи в особливо великому розмірі, чи таке, що потягло позбавлення права громадянина на житлове приміщення (передбачено покарання до десяти років позбавлення волі зі штрафом), з 04 липня 2019 року він перебуває у міжнародному розшуку, що згідно статті 20 Федерального закону «Про громадянство Російської Федерації» позбавляє його можливості виходу із громадянства РФ.

Вищенаведене вказує на те, що ще при оформленні набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під власний підпис, 24 вересня 2019 року надав відповідачу завідомо неправдиві відомості, стверджуючи, що він під судом та слідством на території іноземних держав не перебуває, а така надана ним неправдива інформація є підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам у справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

У зв`язку з відмовою у позові ОСОБА_4 підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі №320/32066/23 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак

Повний текст постанови складено: 25 червня 2024 року