Справа № 320/28289/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2024 року м. Київ № 320/28289/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 виплат при звільненні 24.10.2023 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 299, зокрема:

посадового окладу за посадою номера обслуги 2-го гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2-ї штурмової роти з 01 по 24 жовтня 2023 року та окладу за військовим званням молодший сержант з 01 по 24 жовтня 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам»;

надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 24 жовтня 2023 року та виплата щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу з 01 по 24 жовтня 2023 року;

грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення . військової служби» у розмірі 48% місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 виплат при звільненні 24.10.2023 відповідно до витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 299, зокрема:

посадового окладу за посадою номера обслуги 2-го гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2-ї штурмової роти з 01 по 24 жовтня 2023 та окладу за військовим званням молодшим сержант з 01 по 24 жовтня 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам»;

надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 24 жовтня 2023 року та виплата щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу з 01 по 24 жовтня 2023 року;

грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» у розмірі 48% місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання процесуальних норм щодо її форми та змісту, суд констатує її невідповідність та вважає за необхідне залишити позов без руху.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Аналізуючи наведені положення законодавства, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в справі № 240/532/20 (постанова від 11.02.2021) за схожих фактичних обставин сформулював такі висновки:

«Установлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Оцінюючи обставини звернення позивача з позовом до суду, із урахуванням положень частини п`ятої статті 122 КАС України суд зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду».

Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошував, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отже, на даний час чинні норми законодавства визначають строк позовної давності у справах по трудових спорах у сфері публічної служби три місяці (щодо виплати грошового забезпечення).

Суд акцентує увагу, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судом встановлено, що суть спору зводиться до того, що позивач вважає не виконаним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 року № 299.

Відповідно до п. 242 розділу XII «Звільнення з військової служби» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

24.10.2023позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення, що відповідає даті наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 року № 299.

Відповідно, у разі не отримання всіх коштів, які підлягали виплаті позивачу в цей день, тобто нездійснення військовою частиною усіх необхідних розрахунків в день виключення зі списків особового складу військової частини, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх законних прав та інтересів і відповідно з цієї дати починається обчислення тримісячного строку на звернення до суду.

Проте, до суду позивач звернувся у квітні 2024 року, тобто через півроку з моменту виключення зі списків особового складу військової частини, що вдвічі перевищує строк на звернення до суду в даній категорії справ.

Представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

В обґрунтування відповідної заяви представник зазначає, що позивач брав участь в бойових діях.

Відповідний аргумент є недоречним з огляду на те, що відлік процесуального строку почався саме після того, як позивач перестав бути військовослужбовцем та був виключений зі списків особового складу військової частини.

Також, в обґрунтування пропуску строку на звернення до суду представник позивача зазначає, що звертався до відповідача із адвокатським запитом, проте відповіді не надійшло.

Відповідний аргумент суд також оцінює критично, оскільки такий запит був здійснений лише 19.02.2024, тобто через місяць після закінчення строку на звернення до суду, що не може вважатися активною поведінкою для захисту прав та інтересів позивача в межах визначених процесуальних строків, що перешкоджало вчиняти активні дії раніше представник позивача не зазначив.

Крім цього, договір про надання правової допомоги між адвокатом та його клієнтом був укладений у червні 2023 року, жодних доказів того, що адвокат є військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях суду не надано.

Тому, за наведених обставин суд не вбачає наявності поважних причин пропуску строку на звернення до суду.

При цьому, як зазначає сам представник позивача, Верховний Суд у своїй постанові вказав, що суди мають уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом, а сам факт запровадження воєнного стану без належного обґрунтування неможливості звернення до суду у встановлені строки не може безумовно вважатися поважною причиною та бути підставою для його поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Відтак, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного, характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про прийняття адміністративної справи до провадження та залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.