Справа № 357/4977/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/4977/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ярмола О.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2024 року (м. Біла Церква, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський 2 взводу, 1 роти 2 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрал поліції Степченко Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №1776287 від 29.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський 2 взводу, 1 роти 2 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрал поліції Степченко Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення закрито. Повернуто ОСОБА_1 суму 605 грн 60 коп. судового збору. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу 2 000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду в частині стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що у даній справі відсутній саме предмет спору, так як оскаржувана постанова скасована за рішенням суб`єкта владних повноважень то і в подальшому позовну заяву було залишено без розгляду, без проведення судового засідання та розгляду справи по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано адміністративний позов до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський 2 взводу, 1 роти 2 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрал поліції Степченко Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

26.04.2024 до суду надійшла заява представника відповідача про залишення позову без розгляду. Відповідач зазначає, що оскаржувану постанову серії ЕНА №1776287 від 29.03.2024 скасовано заступником командиру полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Микитою Гавриловим. Представник відповідача надав копію рішення про скасування оскаржуваної постанови і просив залишення позов без розгляду у зв`язку з відсутністю предмету спору.

03.05.2024 позивач направив суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів щодо витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач не заперечив залишити позов без розгляду, повідомив, що вже декілька днів обізнаний про скасування відповідачем оскаржуваної постанови, але суду зазначив, що поніс витрати в зв`язку з розглядом даного спору та просив стягнути витрати на правову допомогу .

Представник відповідача заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що предмету спору не має, а тому й розгляду справи не має, в даному випадку, ніякі витрати не можуть бути розподілені і стягнуті з відповідача.

Як убачається із змісту рішення від 22.04.2024 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29.03.2024 серії ЕНА №1776287, оскаржувану постанову скасовано заступником командиру полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Микитою Гавриловим, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. А відповідну справу про адміністративне правопорушення закрито.

Отже, провадження по справі підлягає закриттю, оскільки оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень та відповідач відновив права позивача, за захистом яких той звернувся до суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2024 року закрито провадження в адміністративній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Також вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу 2 000 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень та відповідач відновив права позивача, за захистом яких той звернувся до суду. При цьому, позивач поніс витрат на правничу допомогу, які підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

За приписами частини другої статті 238 КАС України у випадку закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн (а.с. 7), а також заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в першій інстанції в сумі 20 000.00 грн (а.с. 43-48).

Витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до частини другої статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України.

Зі змісту цих норм закону не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Однак колегія суддів вказує, що частина восьма статті 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, таким чином колегія суддів дійшла висновку про можливість стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу.

В даному випадку, на думку апеляційного суду, хоч і відповідач визнав помилку й усунув її, однак, позивач поніс певні витрати на правову допомогу, та має право на їх відшкодування.

Оскільки провадження у справі було закрито внаслідок усунення відповідачем оскаржуваних порушень після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

З огляду на вказані норми права щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі з підстав самостійного задоволення відповідачем позовних вимог позивача, колегія суддів виходить з того, що позивач має право на стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Отже суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна правова позиція щодо вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу неодноразово викладена в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №815/1479/18, від 15 липня 2020 року у справі №640/10548/19, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.

Так, у поданому клопотанні позивачем було заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат надано: Договір про надання правової допомоги №154 від 06.04.2024, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №154 від 02.05.2024, квитанція про оплату послуг адвоката; ордер серія АІ №1374087 від 06.04.2024 (а.с. 45-49).

Оплата наведених вище послуг позивачем здійснена адвокату 06.04.2024 на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 06.04.2024 року (а.с.47а).

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що в Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №154, наведено зміст витраченого часу адвокатом для визначення гонорару і даний час є необґрунтований та вбачається повторність послуг. Зокрема, необґрунтовані 2 годи часу на отримання доказів, оскільки жодних доказів адвокат не витребовував та не подавав заяву суду про витребування доказів; адвокат зазначає, що витратила 2 години часу на попереднє опрацювання матеріалів справи, і далі знову адвокатом зазначено: «опрацювання матеріалів, законодавчої бази, формування позиції , консультування - 6 годин».

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що адвокатом було перебільшено необхідний час для підготовки даної справи та нереально визначено 20 годин.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, слід звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

У разі неспівмірності розміру витрат на правову допомогу суд самостійно визначає розмір судових витрат (постанова Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №160/6762/21).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично здійснені, та оцінювати їх необхідність.

Матеріалами справи підтверджується виконання адвокатом певного обсягу робіт з метою забезпечення права позивача на звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи малозначність даної справи, оскарження постанови якою піддано позивача штрафу в 3400 грн, ураховуючи обсяг і характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, самостійне скасування суб`єктом владних повноважень свого рішення, тобто відновлення відповідачем права позивача, за захистом якого той звернувся до суду, заявлені позивачем витрати в даній справі є неспівмірними із складністю даної справи, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому підлягає до зменшення розмір витрат на правничу допомогу до 2 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27.06.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова