Справа № 480/1356/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Справа № 480/1356/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/1356/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» про визнання протиправною та скасування вимоги,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області (далі відповідач, Держаудитслужба), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» (далі третя особа, ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т») у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства № 201820-14/1950-2023 від 21.08.2023 в частині:

встановлення порушень вимог статті 14, 526 Цивільного кодексу України, у зв`язку з оплатою послуг, що не належать до робіт та послуг, які передбачені умовами договору на виконання робіт «під ключ» № 27-07/22 від 27.07.2022, зокрема, протоколом узгодження комерційної договірної ціни, що є додатком № 4 до договору, та проектно-кошторисною документацією, що призвело до втрат (матеріальної шкоди, збитків) ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» на загальну суму 2 383 300, 00 грн. (пункт 1);

встановлення перевищення затвердженої договором вартості обладнання на суму вартості транспортно-експедиційних послуг, що були оплачені відповідно до звітів про використання авансових платежів №№ 1-7 в розмірі 15 964 707, 60 грн. (пункт 2);

зобов`язання ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» розглянути результати ревізії та розглянути питання щодо притягнення у встановленому законодавством порядку до відповідальності винних у допущених порушеннях працівників, а також забезпечити відшкодування шкоди шляхом стягнення з ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок оплати за послуги, не передбачені умовами договору на виконання робіт «під ключ» № 27-07/22 від 27.07.2022, на загальну суму 2 383 300, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що згідно з платіжними дорученнями № 1 від 01.08.2022, № 8 від 01.09.2022, № 15 від 16.09.2022, № 16 від 28.09.2022, № 25 від 06.10.2022, № 28 від 21.10.2022, № 60 від 16.12.2022 та № 127 від 17.01.2023 здійснювалась оплата авансових платежів у відповідності до додатку № 4 до договору на виконання робіт «під ключ» № 27-07/22 від 27.07.2022. Авансові звіти, які надавались генпідрядником, свідчили лише про використання не менше ніж 80% попереднього авансового платежу і не підтверджували факт прийняття зазначених у них матеріалів, робіт, послуг. Вказані у цих звітах оплати, здійснювалися генпідрядником для виконання умов договору, а визначення категорії цих витрат здійснюється у кошторисній документації та акті приймання-передавання об`єкту будівництва після такого будівництва.

Позивач зауважив на тому, що будь-яких перевірок використання авансових платежів чи контролю за ними, договір № 27-07/22 від 27.07.2022 не передбачає. У згаданих платіжних дорученнях призначенням платежу вказано: «передплата за компл. робіт та супутні таким роботам послуги по договору № 27-07/22 від 27.07.2022…», що свідчить про їх проведення у відповідності до умов вказаного договору, та з дотриманням вимог 193 Господарського кодексу України.

Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що відповідно до додатка № 4 до договору № 27-07/22 від 27.02.2022, протокол узгодження комерційної договірної ціни включає поставку обладнання відповідно до переліку, визначеного Технічним завданням (додаток № 1 до договору) на загальну суму 559 538 395, 22 грн.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 Технічного завдання, що є додатком № 1 до договору № 27-07/22 від 27.07.2022, порядок та обсяг виконуваних робіт включає, зокрема, придбання та виконання комплексу заходів з доставки та легалізації обладнання відповідно до діючих норм та правил чинного законодавства України.

Тобто, позивач вважає, що висновки відповідача про порушення статей 14, 256 Цивільного кодексу України, у зв`язку з оплатою транспортно-експедиційних послуг в сумі 15 964 707, 60 грн. відповідно до звітів про використання авансових платежів №№ 1-7, є безпідставними. Тим більше, що пунктом 4.1 договору № 27-07/2022 від 27.07.2022 передбачено право генпідрядника на свій розсуд залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників).

Також, ОСОБА_1 наголосив на тому, що оскільки станом на дату складання акту ревізії, акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт не надавались, об`єкт будівництва в експлуатацію введений не був, підстави для висновків про нецільове використання бюджетних коштів відсутні.

Ухвалою суду від 26.02.2024, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/1356/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Держаудитслужба у відзиві зазначила, що за змістом оскаржуваного листа-вимоги, пункт 2 спрямований на відшкодування шкоди, яка може бути відшкодована у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Саме у цій справі перевіряється правомірність висновків про відшкодування шкоди, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відповідач зауважив на тому, що відповідно до пункту 15 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надано право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях. У пункті 1 оскаржуваної вимоги відповідачем не визначалось коло осіб, яких необхідно притягнути до відповідальності, а вказувалось на необхідність розгляду як результатів ревізії, так і питання щодо притягнення до відповідальності винних працівників, без зобов`язання притягнути до відповідальності. Натомість, винні особи, які допустили порушення, вказувались в акті ревізії.

Стосовно оскаржуваного пункту 2 листа-вимоги, Держаудитслужба зазначила, що цей пункт містить посилання на структурну одиницю компетенційного нормативно-правового акта, на підставі якого орган державного фінансового контролю зобов`язує ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» усунути встановлені порушення та запропоновано шлях усунення стягнення шкоди з ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС». Тобто, спосіб усунення порушення визначено чітко і зрозуміло.

Держаудитслужба наголосила на тому, що під час ревізії були встановлені факти перерахування авансових платежів ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» за комплекс робіт та супутніх послуг по договору № 27-02/22 від 27.07.2022, виконання яких не передбачалось умовами договору та проектно-кошторисною документацією, на загальну суму 2 383 300, 00 грн., що призвело до спричинення матеріальної шкоди (збитків) на цю суму.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що правовідносини у справі яка розглядається, виникли між ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» та Держаудитслужбою, у зв`язку з чим, оскаржуваний лист-вимога не порушує прав та інтересів позивача.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 06.06.2023 по 04.08.2023, на підставі направлень №№ 140, 141 від 05.06.2023, № 165 від 07.07.2023, № 176 від 11.07.2023, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» за період з 19.07.2022 по 30.04.2023.

За результатами ревізії, 11.08.2023 складено акт № 201820-19/01, згідно з яким відповідач, окрім іншого, дійшов висновку про порушення ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» статей 14, 526 Цивільного кодексу України у зв`язку із здійсненням компенсації ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» оплати послуг з питань організації електропостачання в сумі 1 900 000,00 гривень та юридичних послуг в сумі 483 300,00 гривень, оплата яких договором № 27-07/22 від 27.07.2022 не передбачена та, як наслідок про спричинення матеріальної шкоди (збитків) на цю суму.

Одночасно, у акті зазначено про вчинення вказаного порушення директором ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» Олійником А.А., яким були підписані платіжні доручення №1 від 01.08.2022, № 8 від 01.09.2022, № 15 від 16.09.2022, № 16 від 28.09.2022, № 25 від 06.10.2022, № 28 від 21.10.2022, № 60 від 16.12.2022, № 127 від 17.01.2023.

Також, згідно з актом ревізії, Держаудитслужба дійшла висновку про недотримання умов договору № 27-07/22 від 27.07.2022 у зв`язку з поставкою обладнання за вартістю, яка перевищує вартість, затверджену протоколом узгодження комерційної договірної ціни що є додатком № 4 до договору, на суму транспортно-експедиційних послуг в розмірі 15 964 707, 60 грн.

З метою усунення встановлених порушень, 21.08.2023 ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» направлено лист № 201820-14/1950-2023, у якому Держаудитслужба зазначала про порушення статей 14, 526 Цивільного кодексу України внаслідок оплати послуг, не передбачених договором № 27-07/22 від 27.07.2022 в сумі 2 383 300, 00 гривень та недотримання умов договору у зв`язку з поставкою обладнання за ціною, вищою за ціну визначену договором, на суму транспортно-експедиційних послуг, яка складає 15 964 707, 60 гривень.

Крім того, у вказаному листі відповідач вимагав від позивача розглянути результати ревізії та питання щодо притягнення до відповідальності працівників, винних у допущених порушеннях у порядку, встановленому законодавством, а також забезпечити відшкодування матеріальної шкоди шляхом стягнення з ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» відповідно до статей 193, 199 Господарського кодексу України вартості оплачених послуг, що не передбачені договором № 27-07/22 від 27.07.2022, в сумі 2 383 300, 00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, визначаються Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ від 26.01.1993. (далі Закону № 2939-ХІІ)

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Частиною першою статті 2 вказаного Закону встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (далі Положення № 43), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

На виконання пункту 7 Положення № 43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, врегульована Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (далі Порядок № 550).

Пунктом 2 Порядку № 550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктами 4, 5 Порядку № 550 передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону № 2939-XII та цього Порядку.

Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених згаданим Законом.

За правилами частини першої статті 4 Закону № 2939-XII, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пункту 6 Положення № 43, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Згідно з пунктом 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення з відповідним позовом.

За приписами статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі №818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.

Аналогічна правова позиція також підтримана і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 08 травня 2018 року по справі № 826/3350/17, у якій за наслідками проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), сформульовано позицію, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Верховний Суд у справі № 826/3350/17 (постанова від 08 травня 2018 року) також дійшов висновків, що законна вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкта (об`єкта контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

До того ж, у постанові від 08 травня 2018 року по справі № 826/3350/17, Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

До подібних висновків Верховний Суд дійшов і у постанові від 06 серпня 2020 року по справі № 826/6254/17, а також у постановах від 11 вересня, 11 жовтня та 20 листопада 2018 року по справам № 825/1481/16, № 813/4101/17 та № 815/4223/16.

Таким чином, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема, обов`язки для свого адресата, а тому наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

У цій справі судом встановлено, що підставою для направлення оскаржуваного листа-вимоги, окрім іншого, слугували виявлені під час ревізії порушення, які полягають у оплаті послуг не передбачених договором № 27-07/22 від 27.07.2022, у сумі 2 383 300, 00 гривень, а також, у недотриманні умов вказаного договору внаслідок поставки обладнання вартість якого перевищує передбачену договором вартість на суму транспортно-експедиційних послуг в розмірі 15 964 707, 60 грн.

З приводу встановлених порушень, суд зазначає, що як убачається з матеріалів справи та було з`ясовано під час ревізії, 27.07.2022 між ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» та ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» укладено договір на виконання робіт «під ключ» № 27-07/22, згідно з яким останнє зобов`язувалось на свій ризик, своїми силами і засобами, а також необхідними матеріалами виконати комплекс робіт та надати супутні таким роботам послуги по створенню та введенню в експлуатацію об`єкту генерації теплової енергії (котельної) загальною потужністю 40 МВт (20 МВт х 2), відповідно до вимог Технічного завдання.

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що виконання робіт та супутніх послуг за цим договором починається з дати підписання договору, але не раніше перерахування авансового платежу згідно з графіком фінансування робіт, надання супутніх послуг та поставки обладнання, який є додатком 3 до договору.

Пунктом 7.1 договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою) визначено, що ціна договору (загальна вартість робіт, поставки обладнання та супутніх послуг) становить 710 203 276, 22 грн., в тому числі ПДВ 118 367 212, 70 грн., визначається комерційною договірною ціною, яка затверджується сторонами протоколом узгодження комерційної договірної ціни, що є додатком 4 до договору.

Ціна договору включає в себе все необхідне для належного виконання робіт та надання супутніх послуг, визначених договором, в тому числі вартість обладнання, всі податки, збори та обов`язкові платежі, що сплачуються, утримуються ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» у зв`язку із виконання договору, та може бути змінена лише у бік зменшення. (пункт 7.3 договору)

На виконання пункту 7.5 договору, ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» зобов`язувалось здійснювати оплату в порядку, передбаченому Графіком фінансування робіт, надання супутніх послуг та поставки обладнання, який є додатком 3 до договору.

Так, відповідно до протоколу узгодження комерційної договірної ціни у редакції додаткової угоди № 2 від 16.01.2023, який є додатком 4 до договору № 27-07/22 від 27.07.2022, загальна ціна договору складає 710 203 276, 22 грн., з яких вартість супутніх послуг складає 450 000, 00 грн., вартість поставки обладнання складає 559 538 395, 22 грн., вартість проектних та вишукувальних робіт складає 2 530 733, 00 грн., вартість будівельно-монтажних робіт (включаючи всі необхідні матеріали та устаткування) та пуско-налагоджувальних робіт складає 147 684 148, 00 грн.

На виконання графіку фінансування робіт, надання супутніх послуг та поставки обладнання у редакції додаткової угоди № 2 від 16.01.2023, який є додатком 3 до договору № 27-07/22 від 27.07.2022, ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» зобов`язувалось здійснити авансовий платіж у серпні 2022 року в сумі 472 782 275, 00 грн. протягом 3 банківських днів з дати підписання договору, за умови отримання відповідного рахунку на оплату.

У вересні 2022 року третя особа зобов`язувалась здійснити авансовий платіж в сумі 152 006 283, 00 грн. протягом 3 банківських днів з дати отримання від ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» звіту про використання авансового платежу, за умови використання попереднього авансового платежу не менше ніж на 80% та отримання рахунку на оплату.

У жовтні 2022 року встановлено обов`язок сплати авансового платежу в сумі 61 688 281, 00 грн. протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання звіту про використання авансового платежу, за умови використання попереднього авансового платежу не менше ніж на 80% та отримання рахунку на оплату.

У грудні 2022 року ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» зобов`язувалось сплатити авансовий платіж у розмірі 4 325 320, 22 грн. протягом 3 банківських днів з дати отримання звіту про використання авансового платежу, за умови використання попереднього авансового платежу не менше ніж на 80 % та отримання рахунку на оплату.

У січні 2023 року встановлено обов`язок сплати авансового платежу в сумі 14 401 117, 00 грн. протягом 3 банківських днів з дати отримання звіту про використання авансового платежу, за умови використання попереднього авансового платежу не менше ніж на 80% та отримання рахунку на оплату.

Остаточну оплату у сумі 5 000 000, 00 грн. третя особа зобов`язувалась сплатити протягом 5 робочих днів з дати отримання відповідного рахунку на оплату, виставленого на підставі підписаного акту приймання-передачі об`єкту будівництва на умовах, передбачених договором.

Отже, на виконання умов договору, ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» зобов`язувалось оплатити супутні послуги на суму 450 000, 00 грн., обладнання на суму 559 538 395, 22 грн., проектні та вишукувальні роботи на суму 2 530 733, 00 грн. та пуско-налагоджувальні роботи на суму 147 684 148, 00 грн. шляхом перерахування першого авансового платежу протягом 3 банківських днів після підписання договору, інших авансових платежів протягом 3 банківських днів з дати отримання звіту про використання попереднього авансового платежу не менше ніж на 80% та остаточного розрахунку після підписання акту приймання-передачі об`єкта будівництва.

Тобто, усі авансові платежі, окрім першого, третя особа зобов`язана була здійснювати виключно після отримання від ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» звітів про використання попереднього платежу не менше ніж на 80% на оплату супутніх послуг, обладнання, проектно-вишукувальних та пусконалагоджувальних робіт.

Як убачається з матеріалів справи, виконуючи умови договору № 27-07/22 від 27.07.2022, згідно з платіжним дорученням № 1 від 01.08.2022 ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» здійснило авансовий платіж на користь ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» в сумі 472 782 275, 00 грн.

У вересні 2022 року третьою особою згідно з платіжними дорученнями № 8 від 01.09.2022, № 15 від 16.09.2022 та № 16 від 28.09.2022 позивачем на користь ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» був здійснений авансовий платіж в загальній сумі 152 006 283, 00 грн. У жовтні 2022 року, згідно з платіжними дорученнями № 25 від 06.10.2022 та № 28 від 21.10.2022 здійснено авансовий платіж в загальній сумі 61 688 281, 00 грн.

У грудні 2022 року, згідно з платіжним дорученням № 60 від 16.12.2022 здійснено авансовий платіж в сумі 4 325 320, 22 грн. та у січні 2023 року, згідно з платіжним дорученням № 127 від 17.01.2023 в сумі 14 401 117, 00 грн.

В той же час, зі змісту звітів про використання авансових платежів, судом встановлено, що отримані від ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» авансові платежі були використані ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС», окрім іншого, на оплату консультаційних послуг з питань організації електропостачання в сумі 1 900 000, 00 грн. та юридичних послуг в сумі 483 000, 00 грн., які не відносяться до супутніх послуг, проектно-вишукувальних та пусконалагоджувальних робіт, надання (виконання) яких передбачено договором № 27-07/22 від 27.07.2022.

За таких обставин, суд робить висновок про те, що фактично ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» від імені якого діяв директор ОСОБА_1 , здійснило оплату послуг в загальній сумі 2 383 300, 00 грн., які не належать до послуг, надання і оплата яких передбачена договором № 27-07/22 від 27.07.2022, протоколом узгодження комерційної договірної ціни (додаток 4 до договору) та проектно-кошторисною документацією.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що договір № 27-07/22 від 27.07.2022 не передбачає перевірок використання авансових платежів, а також на те, що отримання звітів про використання авансових платежів не свідчить про прийняття ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» зазначених у звітах матеріалів, робіт та послуг, оскільки за змістом договору третя особа зобов`язувалась здійснювати другий та наступні авансові платежі виключно після використання ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» попереднього авансового платежу на виконання тих робіт та надання тих послуг, які передбачені договором, а саме: надання супутніх послуг на суму 450 000, 00 грн., придбання обладнання на суму 559 538 395, 22 грн., виконання проектних та вишукувальних роботи на суму 2 530 733, 00 грн., а також виконання пуско-налагоджувальних робіт на суму 147 684 148, 00 грн.

З приводу встановлених ревізією порушень в частині поставки обладнання вартість якого перевищує встановлену договором № 27-07/22 від 27.07.2022 вартість, суд зазначає, що згідно з протоколом узгодження комерційної договірної ціни, який є додатком 4 до договору, вартість поставки обладнання відповідно до переліку визначеного технічним завданням (додаток 1), встановлена в сумі 559 538 395, 22 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 технічного завдання, яке є додатком 1 до договору, порядок та обсяг виконуваних робіт включає, зокрема, придбання та виконання комплексу заходів з доставки, легалізації обладнання відповідно до діючих норм та правил чинного законодавства України.

Тобто, вартість транспортно-експедиційних послуг по доставці обладнання ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» може входити до договірної ціни передбаченої договором № 27-07/22 від 27.07.2022 послуги по поставці обладнання, проте, загальна вартість цих транспортно-експедиційних послуг разом з вартістю самого обладнання та інших послуг, пов`язаних з його доставкою та монтажем, не повинна перевищувати 559 538 395, 22 грн.

Втім, як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пунктів 3.4.3 та 3.4.4 договору № 27-07/22 від 27.07.2022, ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» відповідно до актів приймання-передачі № 1 від 06.09.2022, № 2 від 01.11.2022, №№ 3, 4, 5 від 18.11.2022 здійснило поставку ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» обладнання, передбаченого договором. При цьому, за змістом вказаних актів приймання-передачі, вартість обладнання складає 557 913 855, 75 грн., вартість робіт з шеф-монтажу даного обладнання 1 624 539, 47 грн., а всього 559 538 395, 22 грн., як то передбачено додатком 4 до договору № 27-07/22 від 27.07.2022.

З огляду на зазначене, суд вважає, що віднесення ТОВ «ДЖІ ЕС СЕРВІС» вартості транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з доставкою обладнання ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» в сумі 15 964 707, 60 грн. до передбачених договором послуг по поставці обладнання, вартість яких визначена в сумі 559 538 395, 22 грн., свідчить про перевищення встановленої договором № 27-07/22 від 27.07.2022 ціни поставки обладнання.

Отже, за наведених обставин, на переконання суду, висновки Держаудитслужби щодо порушення ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» статей 14, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, у зв`язку з оплатою послуг, що не належать до послуг, надання яких передбачено договором № 27-07/22 від 27.07.2022 та оплатою послуг по поставці обладнання, вартість яких перевищує встановлену договором вартість на суму вартості транспортно-експедиційних послуг, є обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відповідність оскаржуваного листа-вимоги критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що правовідносини у справі яка розглядається, виникли між ТОВ «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» та Держаудитслужбою, у зв`язку з чим, оскаржуваний лист-вимога не порушує прав та інтересів позивача, оскільки на підставі встановлених порушень Держаудитслужба 28.08.2023 звернулась до Національного антикорупційного бюро України з повідомленням щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, на підставі якого, може бути відкрито кримінальне провадження або можуть вживатись заходи щодо стягнення з позивача спричиненої шкоди.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ БІОЕНЕРГІЯ-Т» про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик