Справа № 120/7795/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2024 р. Справа № 120/7795/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці у письмовому провадженні клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

13.06.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром 1500 грн з 01.03.2023 після проведення її індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату його пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до вищезазначеної Постанови № 168 без обмеження розміру збільшення внаслідок перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї Постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн, із урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 18.06.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.06.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання представника позивача, адвоката Скржешевського М.С., про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Клопотання обґрунтовуються тим, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 320/8511/23 за позовом фізичної особи до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним абзацу 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році". 09.01.2024 у цій справі ухвалено рішення, яким:

- визнано протиправним та нечинним в абзаці першому пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" застосування обмеження максимального розміру пенсії, визначеного законом;

- визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" щодо визначення розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, який не може перевищувати 1500 гривень.

Отже, як зауважує представник позивача, у судовому порядку скасована норма постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023, яка установлювала обмеження індекскації пенсійних виплат сумою 1500 грн.

Представник позивача вважає, що справи за №№ 120/7795/24 та 320/8511/23 є пов`язаними, оскільки прийнятим за наслідками розгляду справи № 320/8511/23 рішенням встановлені обставини, які впливають на оцінку доказів у справі №120/7795/24.

Відтак, на думку представника позивача, розгляд цієї справи об`єктивно неможливий до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/8511/23.

Вирішуючи заявлене клопотання про зупинення провадження у справі, суд зазначає таке.

Підстави для зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України та поділяються на обов`язкові (частина перша зазначеної статті) і факультативні (частина друга зазначеної статті).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи у даному випадку полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, в принципі не можуть бути встановлені адміністративним судом у цій справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин.

Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Ба більше, наведена вище процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.06.2020 у справі № 910/6674/19 та від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19.

Крім того, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи у значенні п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України треба розуміти також і те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження. Тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (див. висновки, наведені серед іншого у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14).

На думку представника позивача, ця адміністративна справа безпосередньо пов`язана з іншою справою, що перебуває на розгляді у Київському окружному адміністративному суду, а саме справою за № 320/8511/23, у якій предметом оскарження є окремі норми постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023.

Втім, суд враховує, що за приписами частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, навіть якщо припустити, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 320/8511/23 набере законної сили, відповідні спірні норми вищезазначеного рішення Уряду, застосовані пенсійним органом у спірних правовідносинах, втратять свою чинність з моменту набрання таким рішенням законної сили.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип слід розуміти так, що дія акту починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з частиною першою, другою статті 57 Закону України від 24 серпня 2023 р. № 3354-IX "Про правотворчу діяльність" дія нормативно-правового акта у часі це реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли після набрання ним чинності або до набрання ним чинності і тривали станом на дату набрання актом чинності. Дія нормативно-правового акта поширюється на суспільні відносини, що виникли (тривають) після набрання ним чинності, якщо інше не передбачено Конституцією України чи законом.

Дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання ним чинності, якщо інше не передбачено законом, і закінчується моментом припинення його дії.

За правилами, визначеними абзацом 6 частини шостої статті 57 Закону № 3354-IX, у разі якщо припинення дії нормативно-правового акта здійснюється на підставі рішення суду, дія нормативно-правового акта припиняється з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, норми Постанови № 168, якими встановлюються обмеження індексакції пенсійних виплат сумою 1500 грн і які визнані протиправними та нечинними в судовому порядку, не будуть застосовними лише з моменту набранням відповідним рішенням суду законної сили.

Водночас позивач оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження його пенсії максимальним розміром з 01.03.2023.

Отже, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, як обов`язкова умова для зупинення провадження в адміністративній справі, у даному випадку відсутня.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання представника позивача належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 166, 236, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі № 120/7795/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала складена 26.06.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович