Справа № 380/28031/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (далі також позивач; ТзОВ «ЛДАРЗ») до Головного управління ДПС у Львівській області (далі також відповідач, ДПС), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.09.2023 за №19745/13-01-07-05 та №19747/13-01-07-05.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незгоду із висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, зазначаючи, що підприємством не допущено порушень податкового законодавства під час господарських операцій із ПАТ «НТК «Електронприлад» та ТзОВ «ЗАБ» за період травня 2023 року, які мали реальний характер та підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач проти позову заперечує повністю з тих підстав, що викладені в акті перевірки висновки відповідають встановленим фактичним обставинам, відтак порушень прав позивача при проведенні перевірки та оформленні її результатів не допущено, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подано до суду відповідь на відзив.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 11.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (07684556) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Перевіркою достовірності нарахування ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» від`ємного значення суми, яка приймає участь в бюджетному відшкодуванні ПДВ по Декларації з ПДВ за травень 2023 року встановлено порушення підприємством:

1. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу, внаслідок чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2023 року у сумі 330 312 грн.;

2. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Податкової декларації з податку на додану вартість) за травень 2023 року на суму 306 608 гривень.

За результатами перевірки, 17.08.2023 контролюючий орган склав акт № 20967/13-01-07-05/07684556, а на підставі висновків акту перевірки, ГУ ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 07.09.2023, №19747/13-01-07-05, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 330312 грн та застосовано 165156 грн штрафної санкції, №19745/13-01-07-05, яким зменшено від`ємне значення ПДВ на суму 306608 грн.

Позивачем застосовано процедуру адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень, за результатами якої ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 31.10.2023 №32501/6/99-00-06-01-04-06, відповідно до якого податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення від 07.09.2023 №19745/13-01-07-05 та №19747/13-01-07-05 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Як передбачено у п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 цієї ж статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

Як передбачено у п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Абзацом тринадцятим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі абзацом п`ятим ст.1 Закону №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, оподаткуванню підлягають здійснені господарські операції, тобто ті які фактично реалізовані, реальні.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 03.09.2019 року у справі №810/611/14-а, від 25.09.2019 року у справі №817/992/15, від 05.03.2020 року у справі №804/2043/17, від 12.03.2021 року у справі №810/3567/18 та в багатьох інших, що вказує на усталеність судової практики щодо наведеної позиції.

Щодо фінансово-господарських взаємовідносин позивача з Публічним акціонерним товариством «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» (далі ПАТ «НТК «Електронприлад») суд встановив такі обставини.

24.02.2022 між позивачем (Замовник) та ПАТ «НТК «Електронприлад» (Постачальник) укладено договір №339/21-08-22-50 на поставку продукції (далі Договір №339/21-08-22-50), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник в рамках виконання державного контракту від 21.12.2021 №403/1/21/15, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти і оплатити наступну продукцію (далі - Продукція):

- Бортова узагальнена система вмонтованого контролю та попередження екіпажу Єкран-13М-4 8И1.570.072 ТУ;

- Блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 (8и3.065.017-01 ТУ);

- Пристрій RZ (8И5.109.044-01);

- Блок граничних команд БПК-88 серії 3КМ (8И3.035.067-01 ТУ).

Згідно з п.1.2. Договору №339/21-08-22-50, найменування, кількість Продукції, що постачається та її орієнтовна вартість, визначається Специфікацією до Договору (Додаток №1), яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.4.5 Додаткової угоди №2 від 05.12.2022 до Договору №339/21-08- 22-50 від 24.02.2022, Специфікація та Протокол погодження Договірної ціни на Продукцію були викладені у новій редакції.

На виконання умов Договору №339/21-08-22-50, Постачальником було виготовлено та передано частину продукції, що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною №50/23 від 31.05.2023.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ПАТ «НТК «Електронприлад» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.05.2023 №15 на загальну суму 1 621 871,68 грн, в тому числі ПДВ 270 311,95 грн.

Суд зазначає, що позивач включив дані суми до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів за першою подією на підставі пункту 198.2 статті 198 ПК України, якою встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Зазначену суму податку на додану вартість - 270 311,95 грн, що включено до складу податкового кредиту звітного податкового періоду, позивачем заявлено до бюджетного відшкодування, що відображено у Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2023 року.

Факт оплати продукції не заперечується відповідачем та підтверджується долученими до матеріалів справи рахунком-фактурою №146 від 02.05.2023 та платіжною інструкцією ТзОВ «ЛДАРЗ» №1601 від 17.05.2023 про перерахунок коштів на рахунок контрагента у сумі 1 621 871,68 грн, в. т.ч. ПДВ 270 311,95 грн.

Також з матеріалів справи встановлено, що в подальшому, оприбуткований товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, зокрема: - Бортова узагальнена система вмонтованого контролю та попередження екіпажу Єкран-13М-4 8И1.570.072 зі складу №7 була переміщена у цех №5 та використана при виконанні наряд-замовлення №10/428/207, що підтверджується Карткою рахунку №207.

Крім цього, з матеріалів справи судом встановлено, що 25.04.2023 між позивачем (Замовник) та ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» (Постачальник) було укладено Договір №444/23 на поставку продукції (далі Договір №444/23 ).

Відповідно до умов п.1.1. Договору №444/23, Постачальник для потреб Повітряних Сил Збройних Сил України, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти та і оплатити наступну Продукцію:

- Блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 (8И3.065.017-01)

- Блок індикації 2Є-01М (8И3.044.007-05).

Згідно п.1.2. Договору №444/23, кількість, вартість, номенклатура Продукції, передбаченої у п.1.1 даного Договору, визначається в Специфікації (Додаток №1 до Договору), та зафіксована у Протоколі погодження договірної ціни (Додаток 3 до Договору), які погоджуються двома Сторонами і являються підставою для взаєморозрахунків за Договором. Додатки є невід`ємною частиною Договору.

Постачальником згідно умов Договору було виготовлено та передано частину продукції загальною вартістю 1 551 649,46 грн, в. т.ч. ПДВ 258 608,24 грн, що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною №51/23 від 31.05.2023.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ПАТ «НТК «Електронприлад» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.05.2023 №22 на загальну суму 1 551 649,46 грн, в тому числі ПДВ 258 608,24 грн.

В свою чергу, позивачем на підставі виставленого рахунку-фактури №220 від 09.08.2023 оплачено поставлену продукцію, що підтверджується платіжною інструкцією ТзОВ «ЛДАРЗ» №2393 від 21.08.2023.

Крім того, судом встановлено, що в подальшому, оприбуткований товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, зокрема: - Блоки реєстрації твердотільні БР-4Т-Л-01 (8И3.065.017-01) були переміщені у цех №5 та використані при виконанні наряд-замовлень №32/920/207, 32/921/207, 32/922/207, що підтверджується Карткою рахунку №207, які містяться у матеріалах справи.

Щодо фінансово-господарських взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАБ» (далі ТзОВ «ЗАБ») суд встановив такі обставини.

09.09.2022 між позивачем (Покупець) та ТзОВ «ЗАБ» (Постачальник) було укладено Договір поставки №16-22-498/ЗАБ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити позивачу товар на загальну суму 2 454 000,00 грн з ПДВ, найменування кількість та ціна яких визначалась у специфікації Додатку №1 до Договору, а ТзОВ «ЛДАРЗ» зобов`язувалось оплатити та прийняти поставлений товар.

07.03.2023 ТзОВ «ЗАБ» через перевізника «Нова пошта» було направлено частину товару, а позивачем його отримано у відділені «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною №7826.

Сторонами з дотриманням норм чинного законодавства було оформлено видаткову накладну №Т-00000007 від 07.03.2023 року на суму 360 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 60000 грн.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ТзОВ «ЗАБ» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.03.2023 №8 на загальну суму 360 000,00 грн, в тому числі ПДВ 60 000,00 грн.

В свою чергу, ТОВ «ЛДАРЗ» було оплачено прийнятий товар згідно виставленого рахунку-фактури №Т-00000008 від 07.03.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №1544 від 10.05.2023.

Судом також встановлено, що в подальшому, після прийняття товару за кількістю і якістю, товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, а саме: - Колесо КТ150Е.010 зі складу №7 було переміщене у цех №3 та використане при виконанні наряд-замовлення №14/143/1287/207, що підтверджується долученою Карткою рахунку №207.

Як бачимо із матеріалів справи, 06.12.2022 між позивачем (Покупець) та ТзОВ «ЗАБ» було укладено Договір поставки №16-22-645/ЗАБ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити позивачу товар на загальну суму 2 542 800,00 грн з ПДВ, найменування кількість та ціна яких визначалась у специфікації Додатку №1 до Договору, а ТзОВ «ЛДАРЗ» зобов`язувалось оплатити та прийняти поставлений товар.

14.04.2023 ТзОВ «ЗАБ» через перевізника «Нова пошта» було направлено частину товару, а позивачем його отримано у відділені «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною №3024.

Сторонами з дотриманням норм чинного законодавства було оформлено видаткову накладну №Т-00000014 від 14.04.2023 на суму 174 400,00 грн.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ТзОВ «ЗАБ» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 14.04.2023 №14 на загальну суму 174 000,00 грн, в тому числі ПДВ 29 000,00 грн.

В свою чергу, ТзОВ «ЛДАРЗ» на підставі було оплачено прийнятий товар згідно рахунку-фактури №Т-00000012 від 14.04.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №1948 від 30.06.2023.

Судом також встановлено, що в подальшому, після прийняття товару за кількістю і якістю, товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, а саме: - Шина 840х290 мод 2А у кількості 2 шт. зі складу №7 були переміщені у цех №3 використані при виконанні наряд-замовлення №14/143/1287/207, що підтверджується долученою Карткою рахунку №207.

Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з терміновими виробничими потребами у запчастинах ряд договорів між ТзОВ «ЛДАРЗ» та ТзОВ «ЗАБ» було укладено у спрощений спосіб шляхом погодження умов закупівлі у діловій переписці, обміном електронними листами, або ж шляхом прийняттям рахунку-фактури на оплату.

Так, за домовленістю сторін ТзОВ «ЗАБ» 12.05.2023 через перевізника «Нова пошта» було поставлено товар, що підтверджується експрес-накладною №9353.

Сторонами з дотриманням норм чинного законодавства було оформлено видаткову накладну №Т-00000017 від 12.05.2023 на суму 114 000,00 грн.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ТзОВ «ЗАБ» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 12.05.2023 №18 на загальну суму 114 000,00 грн, в тому числі ПДВ 19 000,00 грн.

В свою чергу, ТзОВ «ЛДАРЗ» було оплачено товар згідно виставленого рахунку-фактури №Т-00000014 від 10.05.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №1945 від 30.06.2023.

Крім цього, судом також встановлено, що після проходження товаром вхідного контролю та прийняття його за кількістю і якістю, оприбуткований товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, а саме: - Комплект виробу Комар 2 М зі складу №7 був переміщений у Льотно-випробувальну станцію на виконання наряд-замовлень №14/158/1442/207, що підтверджується долученою Карткою рахунку №207.

Вищезазначені Картки рахунків №207 підтверджують прихід товару згідно видаткових накладних та інших первинних документів на склади, а згодом переміщення товару у відповіді цехи для виконання наряд-замовлень, (номери нарядів замовлень, відповідно до внутрішньої системи нумерації, зазначаються в графі «операція» рядка, що містить дані про списання ТМЦ у графі «Документ»).

До матеріалів справи приєднано витяги з книги наряд-замовлень, дані яких містять номери наряд-замовлень, на які зокрема спрямовувались ТМЦ, згідно вищеописаних господарських операцій. Таким чином, дані з систем електронного обліку ТМЦ підтверджують фактичний прихід товару на склад та містять деталізований облік руху товару між структурними підрозділами позивача, номери наряд-замовлень, спрямованих на виконання державного оборонного замовлення (надалі-ДОЗ). Картки обліку підтверджують фактичне отримання та оприбуткування товару, а також його використання у виробничій діяльності з метою належного виконання ДОЗ.

В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій позивача з ПАТ «НТК «Електронприлад» відповідач покликається на відсутність факту придбання товарно-матеріальних цінностей підприємством ПАТ «НТК «Електронприлад» та його контрагентами-постачальниками.

Суд критично оцінює такі аргументи податкового органу та вважає слушними зауваження позивача про те, що ПАТ «НТК «Електронприлад» за змістом Договору №339/21-08-22-50 від 24.02.2023 повинно було виготовити Продукцію (ТМЦ) у зв`язку з чим і відсутні докази придбання цим контрагентом такого товару.

З приводу посилання в Акті перевірки на те, що господарські операції позивача з придбання товару у вищеописаних контрагентів позивача та подальше їх використання у власній господарській діяльності фактично не відбулося, зважаючи на відсутність джерела походження товарів по ланцюгу постачання, кінцевим покупцем яких є позивач, суд вказує таке.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15.

Отже, порушення певними суб`єктами господарювання у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства, враховуючи принцип індивідуальної відповідальності платника податків, не може ставитися у вину позивачу та впливати на реальність господарських операцій між позивачем та його безпосередніми контрагентами.

Окрім цього, формуючи висновок про відсутність ланцюга постачання товару, придбаного позивачем, відповідач посилається на інформацію в АІС Податковий блок. Натомість суд вказує, що будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким, чином докази не можуть визнаватись належними.

Тож суд не бере до уваги посилання відповідача в акті перевірки на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, не є належним доказом в розумінні процесуального закону і не породжує правових наслідків для платника податків. Схожу правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 15.05.2018 у справі №810/4391/16, від 11.05.2022 у справі №826/6126/18.

З приводу доводів відповідача про не підтвердження факту придбання позивачем товарів у вищеописаних контрагентів, з урахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження контрагента та наявності трудових ресурсів, виробничих та складських приміщень, іншого майна економічно необхідного для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності, суд враховує таке.

Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Відсутність чи недостатня кількість у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутсорсингу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди, лізингу тощо.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 у справах №826/7704/16, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, від 08.05.2018 у справі №814/937/15, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 16.12.2021 у справі №815/2699/17.

Посилання контролюючого органу на відомості про неможливість підтвердження походження товару у зв`язку з ненаданням позивачем сертифікатів якості на придбаний товару, відхиляється судом, оскільки ненадання позивачем до перевірки сертифікату відповідності не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 826/9061/17; від 12.03.2021 у справі №200/6316/19-а зазначено, що сертифікат відповідності (якості) на товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність такого сертифікату сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції.

Тому ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а тому недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних чи відчутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, проведених з контрагентами.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду міститься у постановах від 25.02.2021 у справі №803/1684/17; від 21.01.2021 у справі №813/2204/17, від 05.01.2021 у справі №820/1124/17, від 25.06.2019 у справі №825/501/15-а; від 19.02.2021 у справі №820/3072/18.

Досліджені в ході судового розгляду докази дозволяють суду прийти до висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача спрямована на отримання економічної вигоди від господарської діяльності.

Таким чином, суд не може покласти в основу судового рішення аргументи та обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності згаданих господарських операцій, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати згадані обставини.

Відтак, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки, які ґрунтуються на припущеннях.

У свою чергу, контролюючий орган не надав прямих доказів, або непрямих, які б у своїй сукупності підтверджували нереальність господарських операцій між позивачем та ПАТ «НТК «Електронприлад», ТзОВ «ЗАБ».

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що зазначені відповідачем в акті перевірки порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, статті 200 ПК України (внаслідок проведення операцій, які фактично не відбувалися без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального руху матеріалів по взаєморозрахунках з ПАТ «НТК «Електронприлад» та ТзОВ «ЗАБ» завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за травень 2023 року на суму 306 806 гривень, не відповідають фактичним обставинам справи.

Не можна залишити поза увагою і обставини за наявності яких рішення суб`єкта владних управлінських функцій вважається правомірним - таке має бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у діяльність позивача, а тому оскаржувані рішення не відповідають наведеному критерію.

При цьому, судом не беруться до уваги інші доводи відповідача, з огляду на встановлені обставини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07.09.2023 №19745/13-01-07-05 та №19747/13-01-07-05 не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст.76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На думку суду, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, не виконав, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до КАС України, суд виходить з наступного.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжними дорученнями №3471 від 23.11.2023 позивачем сплачено судовий збір в сумі 12031,14 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (вул. Авіаційна, 3, м. Львів, 79040; ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.09.2023 № 19745/13-01-07-05.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.09.2023 № 19747/13-01-07-05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 12031 (дванадцять тисяч тридцять одна) гривня 14 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.