Справа № 160/31504/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» до відповідача-1: Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» до відповідача-1: Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, відповідача-2: Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №9982223/38345843 від 21.11.2023;
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №9980941/38345843 від 21.11.2023;
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін; установлено відповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
02.01.2024 до суду засобами поштового зв`язку від 25.12.2023 від Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 не зазначив жодних пояснень та обґрунтувань з приводу прийнятих рішень, які оскаржуються позивачем.
12.01.2024 позивач через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій підтримав доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог. Крім цього, позивач навів висновок Верховного Суду у справі №380/4746/22, в якому Верховний Суд, згідно з яким, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Так, якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування таблиці даних платника податків, поданою платником податку, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні.
02.02.2024 через систему «Електронний суд» додаткові пояснення були подані позивачем. Так, позивач указує, що підставою для неврахування таблиць даних платника податків відповідачем зазначено - виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності у платника податку основним засобам: недотримання п. 13 Порядку тощо. Виявлена відсутності інформації про діяльність підприємства з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку у поясненні доданого до таблиці даних платника податку: недотримання п. 14 Порядку. Наведені у рішеннях підстави є незаконними та необ`єктивними, оскільки відносяться до формального оформлення таблиці даних платника податків, тобто містять перелік реквізитів, які мають бути зазначені в таблиці. Позивач зазначає, що Порядок № 1165 містить перелік обов`язкових реквізитів, які мають бути в поданій таблиці та у рішенні про неврахування таблиці. За доводами позивача, матеріалами справи підтверджено, що позивачем подавались пояснення, в яких зазначено вид діяльності з посиланням на податкову та іншу звітність, зокрема звіт за формою 20-ОПП. Таким чином, позивачем подано таблиці даних платника податків у повній відповідності до п. 13 Порядку №1165 та з поясненнями які викладені з дотриманням вимог п. 14 Порядку №1165. При цьому, відповідачі, всупереч п. 16-17 та п. 19 Порядку №1165 не вказали в рішеннях детальну інформацію, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а обмежились лише загальними формулюваннями про невідповідність. Позивач звертає увагу суду на те, що Додаток 7 містить вичерпний перелік інформації, яка має бути зазначена контролюючим органом в рішенні. Проте, в порушення встановленого порядку, відповідач обмежився загальними посиланнями про невідповідність, без наведення конкретних підстав, необхідних документів, тощо. Однак, вже в додаткових поясненнях відповідач стверджує, що ним проведено грунтовний аналіз діяльності платника, поданої ним податкової і іншої звітності та встановлено, що до таблиць даних платника податків не надано відомості щодо походження спеціалізованої техніки та розрахункові документи щодо оплати послуг оренди приміщення. Позивач повідомляє, що форма Додатку №7 передбачає вказання зауважень саме з приводу відсутності необхідних обсягів матеріальних ресурсів, відсутності придбання послуг оренди об`єктів оподаткування тощо. Проте в Додатку №7 відповідач у відповідному розділі не навів жодних зауважень. Крім того, ані порядок №1165, ані інші нормативно-правові акти не передбачають надання документів, що підтверджують походження наявних у платника податків основних засобів, окрім документів що надають право платнику податку використовувати такі основні засоби в своїй діяльності. Також, відповідач зазначає що протягом 2022-2023 років позивач здійснював операції з постачання послуг суб`єктам господарювання, стосовно яких контролюючим органом прийнято рішення щодо відповідності критеріям ризиковості платника податків. Водночас, відповідно до п. 17 Порядку №1165 у рішенні про неврахування таблиці даних платника, у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Натомість, зі змісту оскаржуваних рішень встановлено, що останні містять лише посилання на наявність у контролюючого органу податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій: придбання та/або постачання (надання) товарів (робіт, послуг) від/на ризикових контрагентів протягом 2022-2023 років. Більш детальної інформації, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, як вимагає п.17 Порядку №1165, оскаржуване рішення не містить. Крім цього, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками податкового законодавства, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Згідно з довідками Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа позовна заява та ухвала про відкриття провадження у справі були доставлені до електронного кабінету Державної податкової служби України (відповідач-2).
Відповідач-2 не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву та не повідомив про поважність причин його неподання.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
До таблиці даних платника податку на додану вартість позивачем була надана пояснювальна записка та документи для врахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
21.11.2023 Державною податковою службою України прийнято рішення №9980941/38345843 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (позивача у справі).
До таблиці даних платника податку на додану вартість позивачем була надана пояснювальна записка та документи для врахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
21.11.2023 рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення №9982223/38345843 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (позивача у справі).
Відповідно до пункту 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 №1165, прийнято рішення про її неврахування. Як підстава для прийняття рішення зазначено про виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності у платника податку основним засобам: недотримання п.13 Порядку тощо.
Позивач не погоджується з указаними вище рішеннями контролюючих органів, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до пп.20.1.45 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право: здійснювати щоденну обробку даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку.
Пунктом 61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.62.1.2 п.62.1 ст.62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Відповідно до п.71.1 ст.71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Відповідно до п.74.1, 74.2 ст.74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю. Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним пп.41.1.2 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до п.41.2 ст.41 цього Кодексу. Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165, в редакції станом на час виникнення спірних правоідносин).
У Порядку №1165 визначено, що таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (далі - Державний класифікатор), що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
Пунктом 12 Порядку №1165 передбачено, що платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).
Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку (п.14 Порядку №1165).
Відповідно до п.15 Порядку №1165 таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.
Відповідно до п.16 Порядку №1165, комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» (додаток 6).
Пунктом 17 Порядку №1165 визначено, що у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.
У разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Відповідно до п.19 Порядку №1165, комісії контролюючих органів приймають рішення про неврахування таблиці даних платника податку (додаток 7), врахованої відповідно до пунктів 16 та/або 18 цього Порядку, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої відповідно до рішення про задоволення скарги щодо рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, що надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі, з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», якщо:
стосовно платника податку прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку (додаток 4), визначених у пунктах 1-5 додатка 1;
до контролюючого органу надійшла податкова інформація щодо невідповідності інформації, зазначеної в таблиці даних платника податку, видам економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності, кодам товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодам послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації в таблиці даних платника податку.
У рішенні про неврахування таблиці даних платника, у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Рішення про неврахування таблиці даних платника податку може бути оскаржено:

в адміністративному або судовому порядку у разі прийняття рішення комісією регіонального рівня;

у судовому порядку у разі прийняття рішення комісією центрального рівня.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1165, таблиця даних платника податку враховується у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке набрало законної сили.

Пунктом 25 Порядку №1165 передбачено, що комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, скарги на рішення комісій регіонального рівня про неврахування таблиці даних платника податку та скарги на рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Як зазначено вище, 21.11.2023 Державною податковою службою України прийнято рішення №9980941/38345843 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (позивача у справі).

У рішенні вказано, що відповідно до п.19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 №1165, комісією центрального рівня прийнято рішення про неврахування таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі 14.11.2023 за №, врахованої згідно з рішенням комісії від 14.11.2023 №9925237/38345843. Як підстава для прийняття рішення зазначено про виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності у платника податку основним засобам: недотримання п. 13 Порядку тощо; виявлення відсутності інформації про діяльність підприємства, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку у поясненні поданому до таблиці даних платника податку: недотримання п.14 Порядку.

Крім того, 21.11.2023 рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення №9982223/38345843 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (позивача у справі).

У рішенні вказано, що за результатами розгляду таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі 16.11.2023 за № Відповідно до пункту 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 №1165, прийнято рішення про її неврахування. Як підстава для прийняття рішення зазначено про виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності у платника податку основним засобам: недотримання п.13 Порядку тощо.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Суд зазначає, що вказані вище рішення контролюючих органів не відповідають критерію обґрунтованості.

Так, у порушення п.19 Порядку №11665, у рішеннях не зазначена детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відсутність у рішеннях указаної інформації не дає можливості як позивачу, так і суду встановити, чи було прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості, а також, те, яка податкова інформація, яка надійшла до контролюючого органу стала підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Тоді як, згідно з пунктом 19 Порядку №1165, контролюючим органом приймаються рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, якщо: стосовно платника податку прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку (додаток 4), визначених у пунктах 1-5 додатка 1; до контролюючого органу надійшла податкова інформація щодо невідповідності інформації, зазначеної в таблиці даних платника податку, видам економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності, кодам товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодам послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації в таблиці даних платника податку.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях не зазначено, у чому полягає порушення позивачем п.13 Порядку №1165, згідно з яким, у таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, тобто, не вказано, що з переліченого у п.13 Порядку №1165 відсутнє у поданих платником податку таблицях даних платника податку на додану вартість.

Також, суд зазначає, що пунктом 14 Порядку №1165 передбачено, що Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку, і така підстава, як відсутність пояснень або недостатність у поясненнях інформації щодо змісту господарської діяльності платника податку, згідно з формою рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість (Додаток №7), є окремою підставою для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість.

Натомість, у цій справі суд установив, що позивачем відповідні пояснення були подані, а в оскаржуваному рішенні, прийнятому Державною податковою службою України, в розділі «інше» вказано про виявлення відсутності інформації про діяльність підприємства, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку у поясненні поданому до таблиці даних платника податку: недотримання п.14 Порядку.

Проте, в порушення самої форми рішення, відповідачем-2 не вказано, якої саме інформації не вистачає у поданих позивачем поясненнях.

Суд ураховує, що суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії. Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Суд зауважує, що якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування таблиці даних платника податків, поданих позивачем, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні, що у цьому випадку зроблено не було.

Як указано вище, Пунктом 25 Порядку №1165 передбачено, що комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, скарги на рішення комісій регіонального рівня про неврахування таблиці даних платника податку та скарги на рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Суд установив, що 14.11.2023 позивачем була подана таблиця даних платника податку на додану вартість №, яка Головним управлінням ДПС у м. Києві була врахована автоматично згідно з абзацом другим п.18 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 №1165.

Проте, 21.11.2023 комісією центрального рівня, а саме, Державною податковою службою України прийнято рішення №9980941/38345843 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (позивача у справі), зареєстрованої у контролюючому органі 14.11.2023 за № та врахованої згідно з рішенням комісії від 14.11.2023 №9925237/38345843.

Тобто, спочатку таблицю даних позивача було враховано рішенням комісії регіонального рівня, після чого відповідачем-2 прийнято протилежне рішення про неврахування цієї таблиці даних.

Отже, такі непослідовні дії відповідача щодо однієї і тієї ж таблиці даних платника податку суперечать правомірним очікуванням особи.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що оскаржувані рішення про неврахування таблиць даних позивача не містять чітких правових підстав для неврахування таблиць даних платника податку.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.

Поряд з цим, суд зазначає, що відхиляє доводи відповідача-1, наведені у поданих ним додаткових поясненнях, які надійшли до суду 19.01.2024, оскільки ці доводи не були покладені в основу оскаржуваних у цій справі рішень.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що відповідачами як суб`єктами владних повноважень не доведено правомірності своїх рішень у спірних правовідносинах.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 4294,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України у рівних частинах.

Крім судового збору, позивач у позовній заяві просить суд вирішити питання щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частинами першою та третьою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У Рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надані договір від 21.11.2023 №21-11/23 про надання професійної правничої допомоги, додаткова угода від 21.11.2023 до вказаного договору, ордер Серія АН №1305559.

Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ДН №5392 від 27.02.2019, яке видано адвокатові Більцану Костянтину Миколайовичу.

Так, згідно з указаним вище договором (п.1.1.), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (клієнт) та адвокатом Більцаном Костянтином Миколайовичем (адвокат), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Відповідно до п.1.2. Договору, Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень: надає Клієнту консультаційні та юридичні послуги; представляє інтереси Клієнта Дніпропетровському окружному адміністративному суді, Третьому апеляційному адміністративному суді з питань оскарження дії та рішень Державної податкової служби в тому числі, але не виключно, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, ГУ ДПС у м. Києві, з правом подавати заяви, клопотання, пояснення, скарги, позови, відзиви, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів Замовника, в.ч. з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; з правом підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені Клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах Клієнта.

Детальний перелік послуг, їх вартість та порядок оплати узгоджується Сторонами шляхом укладання додаткових угод до цього Договору (п.1.3. Договору).

21.11.2023 сторонами вказаного договору була укладена додаткова угода, за умовами якої:

п.1) Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичні послуги (далі - Послуги), а саме послуги правової допомоги зі складання адміністративного позову та представництва інтересів Клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі щодо: визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про неврахування таблиць даних платника податку на додану вартість №9982223/38345843 від 21.11.2023 року та №9980941/3 8345843 від 21.11.2023 року; зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві врахувати подані Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІРАТРЕЙДШГ» таблиці даних платника податку на додану вартість реєстраційний № від 14.11.2023 року та реєстраційний № від 14.11.2023 року датою її фактичного отримання податковим органом;

п.2) До складу Послуг за цією Додатковою угодою входять в т.ч., але не виключно, наступні (роботи) послуги: ознайомлення та аналіз первинної бухгалтерської документації, договірної документації, наданої Клієнтом, що є предметом для оскарження у даній справі; вивчення актуальної судової практики у справах про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії; опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини; формування правової позиції в справі; складання адміністративного позову, підготовка додатків, шляхом їх сканування, подання адміністративного позову з додатками до суду, контроль прийняття позову до розгляду судом та відкриття провадження у справі, контроль подання відзиву на позовну заяву та підготовка (за потреби) відповіді на відзив та інших заяв по суті спору, контроль розгляду справи та прийняття рішення, отримання оригіналу рішення, інформування Клієнта щодо ходу та стадій розгляду справи.

п.3) Вартість Послуг Адвоката (Гонорар) за підготовку та супровід судової справи, визначеної у п. 1 цієї Додаткової угоди, у Суді 1-ї інстанції є фіксованим та складає 25 000,00 грн.

п.4) Сторони дійшли взаємної згоди, що Гонорар за даною Додатковою угодою сплачується Клієнтом Адвокату протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати фактичного виконання остаточного рішення суду у справі.

п.5) Інші умови надання Послуг, а також використання їх результатів визначаються згідно з положеннями Договору та чинного законодавства України.

Суд зазначає, що з огляду на приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (правовий висновок наведений у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №300/3178/20 (адміністративне провадження №К/9901/19007/21)).

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18.

Разом з цим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №420/1109/21.

Суд зазначає, що адвокатом позивача під час надання правової допомоги у цій справі складено змістовну позовну заяву, до якої додані всі необхідні докази і документи на підтвердження правової позиції позивача. Подана адвокатом позовна заява у цій справі відповідала вимогам, установленим Кодексом адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №580/2610/19, в якій Верховний Суд акцентував увагу на тому, що заповнення ордеру на надання правової допомоги, виготовлення копій відзивів для відповідача, оформлення поштових відправлень на адресу відповідача та суду (заповнення описів, оформлення конвертів) не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права.

З огляду на викладене, суд указує, що підготовка додатків, шляхом їх сканування, подання адміністративного позову з додатками до суду, про які йде мова у додатковій угоді, не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права.

Суд зазначає, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн не є співмірною по відношенню до інших сторін спору, які фінансуються з державного бюджету.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. Ця сума є співмірною з вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у цій справі.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №9982223/38345843 від 21.11.2023.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) врахувати подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) таблицю даних платника податку на додану вартість реєстраційний № , датою її фактичного отримання податковим органом.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №9980941/38345843 від 21.11.2023.

Зобов`язати Державну податкову службу України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ) врахувати подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) таблицю даних платника податку на додану вартість реєстраційний № , датою її фактичного отримання податковим органом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вул. Лук`яненка Левка, б.39/41, оф.61, м. Дніпро, 49005, ).

Відповідач-1: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Відповідач-2: Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ).

Суддя Н.В. Кучугурна