Справа № 380/3483/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

19 червня 2024 рокусправа № 380/3483/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Чаплик І.Д.

секретар судового засідання Лєбєдєв Д.Ю.,

за участю:

представника позивача Ревер С.В.,

представника військової частини НОМЕР_1 Попович Р.В.,

представника Міністерства оборони України Матяшук В.К.,

розглянув у підготовчому засіданні у м. Львові заяву представника позивача про поновлення строку на звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ) в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги за встановлену інвалідність І групи ОСОБА_1 викладене в пункті 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21/в від 10 листопада 2023 року;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975, одноразову грошову допомогу у разі встановлення І групи інвалідності, у 120-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року.

Ухвалою від 19.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою від 22.02.2024 суд перейшов до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20 березня 2024 року.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 27.02.2024 подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що частина 5 статті 122 КАС України, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , вказаний вид служби відноситься до публічної. Отже, якщо позивач звертається до військової частини НОМЕР_1 щодо оскарження Акту службового розслідування та Наказу про результати службового розслідування, про яке він дізнався у кінці вересня 2022 року, то строк звернення з позовними вимогами до військової частини закінчився в кінці жовтня 2022 року. Клопотання про поновлення строку зі зверненням до військової частини про скасування службового розслідування позивач не подавав.

Відповідач Міністерство оборони України 28.02.2024 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У відзиві представник відповідача також заявляє клопотання про залишення позову без розгляду, мотивуючи це тим, що позивач фактично первинно оскаржує Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_3 . Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Відтак, оскільки: позивач та його представник були обізнані про порушене право фактично з дня прийняття Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_3 , ці два документи стосуються безпосередньо проходження позивачем публічної служби, тобто строк звернення до суду відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України становить один місяць, клопотання про поновлення пропущеного строку до суду ні позивач, ні його представник не подали, є підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Підготовче засідання 20.03.2024 було відкладене на 17 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача.

Представник позивача 27.03.2024 подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, у яких вказав, що при розгляді питання про пропущення строку на звернення до суду у вказаному випадку потрібно виходити не з часу проведення спеціального розслідування нещасного випадку, а з часу одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги. Сам по собі Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 не створювали негативних наслідків для ОСОБА_1 , оскільки позивач погоджувався з накладенням на нього дисциплінарного стягнення догана. Таким чином, необхідність у зверненні до суду ОСОБА_1 виникла лише після одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, яка ґрунтувалася саме на Акті проведення розслідування.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 17.04.2024 подала до суду заяву, у якій вказала, що твердження представника заявника про те, що в даному випадку потрібно виходити не з часу проведення спеціального розслідування нещасного випадку, а з часу одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки заявник просить суд саме визнати протиправним і скасувати Акт проведення розслідування від 30.07.2022 та наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 № 91а Про результати розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 . Отож, позивач не погоджується із проведенням службового розслідуванням та його результатами, тому до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк на звернення до суду.

Ухвалою від 17.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви в цій частині та надано позивачу строк для усунення цих недоліків 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення без руху.

24.04.2024 представник позивача подав заяву про поновлення строку на звернення до суду, яка мотивована тим, що розглядаючи строки позовної давності в даному випадку потрібно виходити не з часу проведення спеціального розслідування нещасного випадку, а з часу одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги. Сам по собі Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 не створювали негативних наслідків для ОСОБА_1 , оскільки позивач погоджувався з накладенням на нього дисциплінарного стягнення «догана». Більше того, як в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022, так і наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 не було чітко встановленого причинно-наслідковому зв`язку між вживанням ОСОБА_1 алкоголю та його травмуванням, а саме зазначення у них фрази «шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого є виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголю в кількості 0,53 проміле» не може свідчити про доведеність такого причинового зв`язку. Таким чином, необхідність у зверненні до суду ОСОБА_1 виникла лише після одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, яка ґрунтувалася саме на Акті проведення розслідування.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 подав заперечення на вказану заяву, які мотивовані тим, що твердження представника заявника, про те, що в даному випадку потрібно виходити не з часу проведення спеціального розслідування нещасного випадку, а з часу одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки заявник просить суд саме визнати протиправним і скасувати Акт проведення розслідування від 30.07.2022 та наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 № 91а «Про результати розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 ». Отож, позивач не погоджується із проведенням службового розслідуванням та його результатами, тому до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк на звернення до суду.

Проаналізувавши клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду, суд приходить до таких висновків.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначено Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищенаведені правові положення свідчать про те, що законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому, приписи статті 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст. 122 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Таким чином, військова служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, а для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець встановив місячний строк звернення до адміністративного суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.05.2021 в справі №380/2355/20.

Як встановлено судом, предметом оскарження у вказаній справі є, зокрема, Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого. Наведене вказує на те, що вид служби відноситься до публічної з урахуванням положень п.17 ч.1 ст.4 КАС України.

Частина 5 статті 122 КАС України, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відтак вказане свідчить, що спірні правовідносини виникли з питань проходження позивачем військової служби, а тому строк звернення до адміністративного суду з даним позовом становить один місяць, який слід обчислювати з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Як уже встановлено судом, спірний Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) було складено 30.07.2022, а оспорюваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 №91а було складено також 30.07.2022.

У матеріалах справи також наявні відомості про те, що представник позивача звертався до відповідача із запитами про надання інформації щодо вказаного службового розслідування, і така інформація направлялась представнику позивача супровідними листами від 22.09.2022 №703 та від 23.11.2022 №221/238. Окрім того, твердження представника позивача про те, що останній погоджувався з накладенням на нього дисциплінарного стягнення догана додатково підтверджує, що позивач своєчасно повинен був дізнатись про існування оспорюваних актів.

Відтак суд приходить до висновку, що позивач повинен був дізнатися про наявність спірних актів щонайпізніше у листопаді 2022 року, проте звернувся до суду лише у лютому 2024 року.

Згідно із частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №160/18326/21.

Обгрунтовуючи підстави для поновлення строку позивач покликається на те, що Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 не створювали негативних наслідків для позивача, а необхідність у зверненні до суду виникла лише після одержання відмови Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, яка ґрунтувалася саме на Акті проведення розслідування. Однак, такі доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки вказані Акт та наказ за своєю правовою природою є окремими індивідуальними актами, а тому є самостійними складовими предмета спору, можливість оскарження яких не може залежати від інших рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Окрім цього, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги за встановлену інвалідність І групи ОСОБА_1 , з яким позивач пов`язує необхідність у зверненні до суду з даним позовом, викладене в пункті 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21/в від 10 листопада 2023 року, а з позовом позивач звернувся лише у лютому 2024 року, що також свідчить про пропуск місячного строку звернення до суду із спірними вимогами.

Відтак, проаналізувавши вказані підстави та подані на їх підтвердження докази суд не вважає їх такими, що відповідають вищезазначеним критеріям поважності, реальності, непереборності і такими, що об`єктивно були нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на подання позовної заяви протягом законодавчо встановленого строку, не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від самого позивача та його представника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Враховуючи усі вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що позивачем був пропущений строк звернення до адміністративного суду для захисту свого права, а клопотання про його поновлення не містить посилань на конкретні обставини, які б могли слугувати причиною його поновлення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, суд враховує, що в ухвалі від 07.05.2024 про залишення позову без руху суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в позовній заяві, та надав можливість позивачу вказати інші поважні причини пропуску строку, однак вказані вимоги позивачем та його представником не виконано.

З наведеного суд приходить до висновку, що порушення позивачем строку звернення до суду спричинено виключно пасивною поведінкою позивача, яка не є поважною причиною для поновлення такого строку.

Вказане зумовлює залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Разом з цим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 171, 240, 241, 243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

ухвалив:

визнати неповажними причини пропуску строку на звернення ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 та відмовити в задоволенні клопотання про його поновлення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, позивач має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. Судові витрати розподілу не підлягають. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 27.06.2024.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна