Справа № 420/19686/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вікторія ХОМ`ЯКОВА, розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Національного природного парку "Тузловські лимани" до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним наказу та визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

Національний природний парк "Тузловські лимани" (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Південного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного офісу Держаудитслужби від 20 грудня 2023 року № 299 в частині пункту 1.3.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року, яким було призначено ревізію окремих питань фінансово- господарської діяльності Національного природного парку "Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 ;

- визнати протиправними дії посадових осіб Південного офісу Держаудитслужби щодо включення за власною ініціативою ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності НПП "Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.05.2024 , до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року та зобов`язати Південний офіс Держаудитслужби утриматись від проведення такої ревізії.

Одночасно з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії п. 1.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на II-й квартал 2024 року, затв. наказом Південного офісу Держаудитслужби від 20.03.2024 № 62 до ухвалення рішення у справі,

- заборонити посадовим особам Південного офісу Держаудитслужби вчиняти дії, направлені на проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани", передбачену п. 1.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІ-й квартал 2024 року, до ухвалення рішення у справі.

В заяві про забезпечення позову, посилаючись на положення ст.ст. 150, 151 КАС України, позивач вказує про те, що оскаржуваним наказом від 20.12.2023 № 299, яким затверджено План проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року, передбачено, що у березні 2024 року буде проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани" на підставі звернення УСБУ в Одеській області від 02.06.2024 № 65/5/і/6-2616. Внаслідок початку проведення протиправної та незаконної ревізії відповідачем складено акт про неможливість проведення ревізії. У подальшому наказом Південного офісу Держаудитслужби від 20.03.2024 № 62 затверджено План проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року.

23.04.2024 наказом за № 92 внесено зміни до вищевказаного плану та передбачено, що у червні 2024 року планується проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани". 30 травня 2024 року листом № 151507-14/2417 Південний офіс Держаудитслужби повідомив Парк, що відповідно до пункту 1.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на II квартал 2024 року з 18.06.2024 буде розпочато ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. Однак, включення позивача вкотре до плану здійснення заходів державного фінансового контролю суперечить чинному законодавству, зважаючи на викладені в адміністративному позові обставини.

Також позивач зазначає, що підставою проведення у березні 2024 р. ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 є звернення УСБУ в Одеській області № 65/5/і/6-2616 від 02.06.2023. Позивач посилається на те, що такий лист не відповідає вимогам п. 28 Постанови № 550 та п. 2.3. Наказу № 346/1025/685/53, відповідач не мав підстав для призначення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП "Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.12.2023. У Плані проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на II-й квартал 2024 року, затв. наказом Південного офісу Держаудитслужби від 20.03.2024 № 62 (зі змінами згідно Наказу від 23 квітня 2024 року № 92, підставою проведення ревізії у червні 2024 року вказано "власна ініціатива".

Підставою звернення до суду із даною заявою є те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до проведення ревізії, а тому захист прав та інтересів парку стане утрудненим, так як мета перевірки буде досягнута. Про намір відповідача розпочати ревізію свідчить повідомлення Південного офісу Держаудитслужби від 30.05.2024 № 151507-14/2417, в якому зазначено намір відповідача розпочати ревізію Парку 18 червня 2024 року, а також прибуття на територію позивача Головних державних аудиторів відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Південного офісу Держаудитслужби Олени МІРЗАХАНОВОЇ (направлення № 302 від 14 червня 2024 року) та Ніни УСЕНКО (направлення № 303 від 14 червня 2024 року), які надали власні направлення та Програму ревізії, затв. наказом начальника Південного офісу Держаудитслужби.

Пункт п. 1.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року, затв. наказом Південного офісу Держаудитслужби від 20.03.2024 № 62 не вичерпав свою дію, оскільки ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП Тузловські лимани" за період з 01.01.2020 по 31.05.2024 наразі не проведена.

Реалізація вказаного індивідуального акта вже розпочалося з 18 червня 2024 року, тобто з початком проведення ревізії позивача і в разі його зупинення може мати місце неефективність судового розгляду та фактична необхідність зміни предмету позову, що у свою чергу призведе до порушення права позивача на захист своїх прав, оскільки незаконність призначення ревізії судом досліджуватися не буде, внаслідок чого ДП "Ужгородське лісове господарство" не зможе реалізувати своє право на судовий захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення фінансового контролю щодо себе.

Рішення відповідача щодо включення позивача до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на II квартал 2024 року за власною ініціативою є очевидно протиправним, оскільки парк вже був суб`єктом державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Міндовкілля за період 2020-2022 роки та І півріччя 2023 року, в межах якого проводилась перевірка НПП "Тузловські лимани", та в результаті якої було складено довідку збору інформації у Національному природному парку "Тузловські лимани" в рамках проведення державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм МІНДОВКІЛЛЯ за період з 01.01.2020 по 30.06.2023 № 07-16/27-у від 23.11.2023 року, а призначення даної ревізії здійснено на підставі протиправної ревізії у І кварталі 2024 року, наказ про включення якої у План проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року оскаржується в суді.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить , призведе до утруднення захисту порушених прав та інтересів і частково до формального характеру можливого судового рішення по суті спору і нівелює кінцеву мету правосуддя - реальне поновлення порушених прав парку, оскільки вимогою позивача є утриматись від проведення протиправно призначеної ревізії. Позивач не може захистити свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до ревізії. Якщо ревізія все ж таки буде проведена, то, в подальшому предметом розгляду в суді має бути також суть виявлених порушень фінансово-господарської діяльності. У зв`язку із чим, саме під час допуску до ревізії або ж її початку можна поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення фінансово-господарського контролю. Факт проведення ревізії нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні ревізії.

Дослідивши отриману заяву про забезпечення позову, документи додані до неї, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на ч. 1 та ч. 2 ст. 150 та ст. 151 КАС України та вказує підставами для забезпечення позову те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому призвести до ускладення відновлення порушених прав та інтересів позивача та є очевидними ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень поза розумним сумнівом.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що перевірка наявності обставин порушення прав та законних інтересів позивача наказом відповідача в частині пункту 1.3.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року, яким було призначено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НПП «ТУЗЛОВСЬКІ ЛИМАНИ» за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 року та дій посадових осіб відповідача щодо включення за власною ініціативою ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності НПП за період з 01.01.2020 року по 31.05.2024 року, до Плану проведення заходів державного фінансового контролю є обов`язком суду під час вирішення справи по суті та на час розгляду заяви про забезпечення позову такі дії є фактично надання судом правової оцінки спірному рішенню до ухвалення рішення по суті та, суд зазначає, що ухвалення рішення про забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, не відповідає меті інституту забезпечення позову.

Враховуючи те, що позивач у поданій заяві вказує на підстави для забезпечення позову, що визначені у ч. 2 ст. 150 КАС України, та суд зазначає, що такі обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову, та зокрема із врахуванням судом інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що позивач не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав у майбутньому.

Під час розгляду даної заяви про забезпечення позову суд застосовує висновки Верховного Суду викладені у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/14303/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/17408/19 та від 27 лютого 2020 року у справі № 640/16242/19, в яких зазначено щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reasonable doubt). Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.

Крім того, для застосування заходів забезпечення позову повинна існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак позивач не навів мотивів наявності такої загрози, сам по собі акт ревізії не є обов`язковим до виконання, а припущення того, що ревізією будуть встановлені певні наслідки стосується не оскаржуваного наказу, а тих індивідуально-правових актів, які ймовірно будуть (або не будуть) винесені за наслідками ревізії.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку із відмовою у задоволені заяви судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 26.06.2024.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА