Справа № 500/2081/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2081/24

20 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача Гончар В.М.

представника відповідача Левків П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зазначає, що з моменту укладання шлюбу та по даний час, проживаючи спільно із своєю дружиною та трьома малолітніми дітьми однією сім`єю, він повністю утримує та забезпечує матеріально свою багатодітну родину, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доданими до цієї позовної заяви документами.

26.12.2023 Позивачем був поданий рапорт командиру роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 який був зареєстрований 04.01.2024 (Вх. Ке 5 3/а) з проханням звільнити його з військової служби у зв`язку з перебуванням в нього на утриманні трьох дітей до 18 років на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та надіслати особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний рапорт було подано у зв`язку з перебуванням на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років. Разом з рапортом про звільнення з військової служби Позивачем був наданий наступний перелік підтверджуючих документів: 1. Свідоцтво про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Серія НОМЕР_2 ); 2. Свідоцтво про шлюб з дружиною ОСОБА_3 (Серія НОМЕР_3 ); 3. Свідоцтво про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Серія НОМЕР_4 ); 4. Свідоцтво про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Серія НОМЕР_13); 5. Довідка про склад сім`ї від 30.11.2023 Ке 1782; 6. Акт обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 30.11.2023; 7. Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_14); 8. Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 (Серія НОМЕР_15); 9. Свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_17); 10. Свідоцтво про зміну імені ОСОБА_8 (Серія НОМЕР_16); 11. Копія паспорту ОСОБА_1 ; 12. Копія картки платника податків ОСОБА_1 ; 13. Копія паспорту ОСОБА_3 ; 14. Копія картки платника податків ОСОБА_3 ; 15. Копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про народження; 16. Довідка від 19.12.2023 Ке 1883 яка видана Літинською селищною радою ОСОБА_1 1992 р.н. жителю АДРЕСА_1 .

09.01.2024 у відповідь на адвокатський запит Військовою частиною НОМЕР_1 за результатом розгляду поданого Позивачем рапорту про звільнення Відповідачем була надана відмова в задоволенні рапорту з зазначенням наступної підстави: «в додатках до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували, що на його утриманні перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.»

Позивач не погоджується з рішенням Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 Ке 407/а щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з перебуванням в нього на утриманні трьох дітей до 18 років, вважає рішення Відповідача незаконним, прийняте без з`ясування фактичних обставин справи та без належної оцінки підтверджуючих документів.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 19.04.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Старший солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом від 01.01.2024 за вх. №53/а (далі за текстом - Рапорт) про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше неповнолітніх дітей.

На обґрунтування підстав для звільнення старший солдат ОСОБА_1 зазначив, що від шлюбу з ОСОБА_3 має спільну малолітню доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, його дружина ОСОБА_3 від попереднього шлюбу має двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначивши, що біологічні батьки малолітніх дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не приймають жодної участі в утриманні та забезпеченні дітей у зв`язку із смертю, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Враховуючи викладене, Позивач зазначає, що з моменту укладання шлюбу та по даний час, проживаючи спільно із своєю дружиною та трьома малолітніми дітьми однією сім`єю, Позивач повністю утримує та забезпечує матеріально свою багатодітну родину, тощо.

Окремо слід зазначити, що наполягаючи на наявності підстав для звільнення з військової служби, солдат ОСОБА_1 у своїй позовній заяві посилається на ч.І ст. 268 СК України зазначається, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ним проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною першою ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша ст. 268 СК України).

У спірному випадку Позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 "Про військовий обов`язок і військову службу" утриманні військовослужбовця трьох і більше неповнолітніх дітей.

Позивач зазначив, що рідні батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (донька та син дружини ОСОБА_3 , від попередніх шлюбів) померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , а тому їхнє утримання здійснюється особисто позивачем.

Разом з тим, як вбачається із долучених до рапорту та до позовної заяви матеріалів, а саме із свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_7 та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_8 у вказаних неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є - мати ОСОБА_3 ( ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ).

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23, зазначив, що "ОСОБА 1 , перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА 2 , має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання".

Отже, за наведених обставин у сукупності, з матеріалів справи встановлено, що Позивач до рапорту про звільнення з військової служби не додав доказів того, що неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не має діда, бабу, повнолітніх братів та сестер, здатних його утримувати або наявності у матері цієї дитини поважних причин, з яких вона не може надавати йому належного утримання.

Також Позивачем не надано жодних даних щодо розміру отриманих ним доходів, що не дозволяє встановити, чи дійсно заявник мав фактичну можливість надавати матеріальну допомогу пасинкам, тобто утримувати їх. Водночас, відсутні будь-які докази, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявником вищезазначених дітей.

Окремо слід звернути увагу на окремі докази долучені Позивачем до позовної заяви, а саме акту розгляду звернення жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 щодо обстеження житлово-побутових умов проживання його сім`ї комісією Літинської селищної ради від 30.11.2023, а також посвідчення багатодітної сім`ї (серія НОМЕР_9 ) від 15.12.2023.

В першу чергу, слід зазначити, що дані документи жодним чином не можуть підтверджувати факт перебування на утриманні неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а являються лише підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю і можуть лише опосередковано свідчити про можливий факт утримання неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

05.05.2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 11.06.2024 року о 10:15 год.

Представником відповідача 22.05.2024 року надіслано на поштову адресу суду заперечення на відповідь на відзив.

11.06.2024 року представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 11.06.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи на 20 червня 2024 року о 10:00 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

17.06.2024 року представником відповідача надіслано через електронний суд додаткові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 07 березня 2022 року мобілізований та проходить військову службу в Збройних Силах України в званні старшого солдата на посаді водія другої їдальні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

17 квітня 2020 року між позивачем та його дружиною ОСОБА_3 (далі - дружина) ІНФОРМАЦІЯ_5 було укладено шлюб, який зареєстровано Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку яка видана 30.11.2023 № 1782 Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області, я зі своєю дружиною проживаю та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Від шлюбу у них з дружиною є спільна малолітня донька ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (Серія НОМЕР_2 ) видане Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області 30 листопада 2023 року.

Його дружина ОСОБА_3 від попереднього шлюбу також має двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 ) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_10 ).

Відповідно до Посвідчення багатодітної сім`ї (Серія НОМЕР_9 ), яке видане 15 грудня 2023 року Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницькою РВД ОСОБА_1 є багатодітним батьком.

Актом комісії Літинської селищної ради від 30.11.2023 в результаті обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 встановлено, що троє малолітніх дітей разом з Позивачем та його дружиною ОСОБА_3 спільно проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Комісією в акті також зазначено, що фінансовим забезпеченням сім`ї займається чоловік - ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 не працює, так як знаходиться на лікарняному по вагітності та пологах.

Біологічні батьки малолітніх дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 не приймають жодної участі в утриманні та забезпеченні дітей у зв`язку із смертю, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_5 ) та Свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 (Серія НОМЕР_6 ).

Довідкою від 19.12.2023 № 1883, яка видана Літинською селищною радою ОСОБА_1 1992 р.н. жителю АДРЕСА_1 встановлено факт того, що основним фінансовим утриманням сім`ї займається Позивач, так як дружина ОСОБА_3 на цей час не працює, аліментів на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не отримує у зв`язку із смертю їх біологічних батьків. Крім цього також встановлено, що до складу сім`ї Позивача дійсно входять: ОСОБА_3 , 1991 р.н. - дружина; ОСОБА_2 , 2023 р.н. - дочка; ОСОБА_5 , 2010 р.н. - пасинок; ОСОБА_4 , 2008 р.н. - падчерка.

Згідно з базою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень в Літинському відділі державної виконавчої служби на примусовому виконанні не перебувають будь-які виконавчі документи щодо стягнення з ОСОБА_23 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , 2008 р.н. та ОСОБА_5 , 2010 р.н., що підтверджується Довідками Літинського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області від 21.02.2024 № 22.4.-37/3373 та № 22.4.-37/3374.

Враховуючи викладене Позивач зазначає, що з моменту укладання шлюбу та по даний час, проживаючи спільно із своєю дружиною та трьома малолітніми дітьми однією сім`єю. Позивач повністю утримує та забезпечує матеріально свою багатодітну родину, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доданими до цієї позовної заяви документами.

26.12.2023 року позивачем був поданий рапорт командиру роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 який був зареєстрований 04.01.2024 (Вх. Ке 5 3/а) з проханням звільнити його з військової служби у зв`язку з перебуванням в нього на утриманні трьох дітей до 18 років на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та надіслати особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний рапорт було подано у зв`язку з перебуванням на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років. Разом з рапортом про звільнення з військової служби Позивачем був наданий наступний перелік підтверджуючих документів: 1. Свідоцтво про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Серія НОМЕР_2 ); 2. Свідоцтво про шлюб з дружиною ОСОБА_3 (Серія НОМЕР_3 ); 3. Свідоцтво про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Серія НОМЕР_4 ); 4. Свідоцтво про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Серія НОМЕР_13); 5. Довідка про склад сім`ї від 30.11.2023 Ке 1782; 6. Акт обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 30.11.2023; 7. Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_14); 8. Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 (Серія НОМЕР_15); 9. Свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_17); 10. Свідоцтво про зміну імені ОСОБА_8 (Серія НОМЕР_16); 11. Копія паспорту ОСОБА_1 ; 12. Копія картки платника податків ОСОБА_1 ; 13. Копія паспорту ОСОБА_3 ; 14. Копія картки платника податків ОСОБА_3 ; 15. Копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про народження; 16. Довідка від 19.12.2023 Ке 1883 яка видана Літинською селищною радою ОСОБА_1 1992 р.н. жителю АДРЕСА_1 .

09.01.2024 у відповідь на адвокатський запит Військовою частиною НОМЕР_1 за результатом розгляду поданого Позивачем рапорту про звільнення Відповідачем була надана відмова в задоволенні рапорту з зазначенням наступної підстави: «в додатках до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували, що на його утриманні перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.»

Враховуючи викладене Позивач не погоджується з рішенням Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 Ке 407/а щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з перебуванням в нього на утриманні трьох дітей до 18 років, вважає рішення Відповідача незаконним, прийняте без з`ясування фактичних обставин справи та без належної оцінки підтверджуючих документів у зв`язку з чим, рішення Відповідача повинно бути повністю скасоване та визнано неправомірним.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232. При цьому підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період встановлені у частині 4 статті 26 Закону №2232 та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1); під час воєнного стану (пункт 2).

Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р..№2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по даний час.

Таким чином, з огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить Позивач, підстави звільнення його з військової служби визачені у пункті 2 частини 4 статті 26 Закону №2232.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до п. 225 Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється - під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно п. 233 Положення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із пунктом 14.10 розділу XІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку 19 Інструкції від 10.04.2009 №170 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 №413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Таким чином, розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.

Виходячи з положень ст. 3 Сімейного кодексу України, якою визначено поняття «сім`ї», можливо дійти висновку про те, що сім`я створюється не лише на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.

Конституційний Суд України у своєму рішення від 03 червня 1999 року №5-рп/99 надав офіційне тлумачення терміну «член сім`ї»: членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визначення їх членами сім`ї, крім спільного проживання, ї ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, термін «сім`я» означає не лише створення сім`ї на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а має більш широкі критерії для його визначення.

В той же час, в контексті спірних відносин, визначальним для цієї справи є не встановлення факту проживання однією сім`єю, а утримання Позивачем неповнолітніх дітей, як своїх, так і дітей дружини, як вітчимом.

З цього приводу слід зазначити те, що якщо сімейне законодавство визначає безумовний обов`язок щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей, то стосовно вітчима (мачухи) передбачені певні застереження.

Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, в силу положень ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, необхідно зазначити, що Позивач перебуваючи у шлюбі зі своєю дружиною ОСОБА_3 , має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2023 року у справі №160/11228/23.

Враховуючи викладене необхідно зазначити, що відповідно до підтверджуючих документів, які були подані Позивачем разом з рапортом про звільнення Відповідачу, а саме Довідки про склад сім`ї від 30.11.2023 № 1782 та Довідки від 19.12.2023 № 1883 яка видана Позивачу встановлено та підтверджується факт того, що основним фінансовим утриманням сім`ї займається Позивач, так як дружина ОСОБА_3 на цей час не працює так як знаходиться на лікарняному по вагітності та пологах, аліментів на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не отримує у зв`язку із смертю їх біологічних батьків.

Таким чином, рішення Відповідача від 24.01.2024 № 407/а щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з перебуванням в нього на утриманні трьох дітей до 18 років з огляду на те, що в додатках до рапорту відсутні документи, які б підтверджували, що на його утриманні перебуває троє і більше дітей віком до 18 років є неправомірним, незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), то суд зазначає наступне.

Так, питання звільнення ОСОБА_1 на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), як військовослужбовця є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на звільнення ОСОБА_1 на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), як військовослужбовця буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 26.12.2023р. про звільнення з військової служби з підстав п.п. "г", п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду. Відтак, позов належить задовольнити.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 №407/а від 24.01.2024 р. про відмову у звільненні старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби з підстав п.п. "г", п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

Зобовязати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 26.12.2023р. про звільнення з військової служби з підстав п.п. "г", п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) та прийняти рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_11 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_12 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.