Справа № 520/23120/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 р. Справа № 520/23120/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 22.11.23 у справі №520/23120/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА"

до Харківської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" (далі по тексту - ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА", позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, в якій просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10.02.2022 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10.02.2022 є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року адміністративний позов ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" до Харківської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року.

Стягнуто з Харківської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в розмірі 4028,54 грн. (чотири тисячі двадцять вісім грн. 54 коп.).

Харківська митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №520/23120/23 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА. Окрім того, Харківська митниця просила суд апеляційної інстанції зобов`язати позивача компенсувати витрати митниці зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №520/23120/23 є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм ст.ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України. Посилається на те, що неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме, ст.ст. 52-64, 256, 257, 266 МК України. Окремо посилається на те, що в рішенні суду першої інстанції від 22.11.2023 (стор. 2/6) помилково містяться дані зовсім іншої справи та позивача "Регіональний центр аквакультура", та інші номери рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні, виданої Волинською митницею. Зазначає, що вимога позивача про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000356 від 10.02.2023 є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, оскільки скасування карток (картки) відмови не поновлюватиме митні декларації, за якими було вперше заявлено до митного оформлення товари позивача, бо ці товари вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за новими митними деклараціями. Посилається на правові висновки викладені в постановах Верховного Суду, в обґрунтування своєї правової позиції у даній справі. Зазначає, що митницею було прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та, керуючись ст.ст.54, 55, 64 МК України, прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UА807000/2022/000252/2, за другорядним методом (резервним) відповідно до положень ст.64 МК України. Наводить доводи щодо правомірності оспорюваних у даній справі: рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року.

ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглядається у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 03 грудня 2020 року між ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" та ADBA OTOMOTIV SAN.ve TIC.LTD. STI було укладено контракт №01.

Відповідно до п.1.1 контракту №01, продавець поставляє покупцю запасні частини до вантажних автомобілів. Кількість, асортимент, ціна, вартість і термін поставки кожної партії товару зазначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.3. Контракту №01).

Ціна на товар, який поставляється по даному контракту, встановлюється в доларах США і включає в себе вартість упаковки, маркування та завантаження.

В п.4.1 контракту №01 вказано, що продавець поставляє товар окремими, узгодженими партіями на умовах FCA-Bursa, Turkey згідно Інкотермс-2010 (Exworks. Bursa, Turkey).

Як вказано в Специфікації №1 від 05.01.2022 до контракту №01, ADBA OTOMOTIV SAN. ve TIC. LTD. STI. зобов`язувалося поставити товар Bise brake pads (дискові гальмівні колодки) у кількості 1214 загальною вартістю 30 948,80 USD.

З метою митного оформлення товару - частини та пристрої до транспортних засобів загального призначення. Колодка гальмова дискова в зборі 82Р- ВЗОО - 320 шт., 82Р-В167 - 64 шт., 82Р-В174 - 32 шт., 82Р-В171 - 96 шт., 82Р- В173 - 32 шт., 8 2Р-В137/1 - 66 шт., 82Р-В301 - 32 шт., 82Р-В300/1 - 32 шт., 82РВ302 - 64 шт., 82Р-В125 - 32 шт., 82Р-В565 - 32 шт., 82Р-В124 - 32 шт., 82РВ497 - 30 шт., 82Р-В169 - 32 шт., 82Р-В181 - 30 шт., 82Р-В158 - 64 шт., 82РВ159 - 64 шт., 82Р-В303 - 64 шт., 82Р-В165 - 96 шт. декларантом - ОСОБА_1 в інтересах позивача було подано до Харківської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA 807170/2022/007129 з пакетом документів: сертифікат відповідності №060422 від 09.02.2022 а додатком №UA.46A(b).QQ275- 22 (графа 44, код документа 0002); пакувальний лист б/н від 14.01.2022 (графа 44, код документа 0271); інвойс №GIB002 від 14.01.2022 (графа 44, код документа 0380); міжнародна товарно - транспортна накладна CMR №143819 від 19.01.2022 (графа 44, код документа 0730); сертифікат походження №0613823 від 19.01.2022 (графа 44, код документа 0865); додаткова угода № 1 від 30.12.2021 (графа 44, код документа 4103); контракт № 01 від 03.12.2020 (графа 44, код документа 4104); договір про надання послуг митного брокера № 14/10 від 14.10-2014 (графа 44, код документа m42 07); рахунок на оплату №2 від 17.01.2022 (графа 44, код документа 3004); заявка № 30 до Договору №10/01-Л2 від 10.012020 (графа 44, код документа 4301); експортна декларація №22РL445010Е0124746 від 18.01.2022 (графа 44, код документа 9610); фото від 27.01.2022 (графа 44, код документа 9000).

При визначені митної вартості товару, декларантом позивача було обрано 1 метод (графа 43) - ціна договору 30 948,80 USD. Задекларована декларантом вартість товару склала 899 077,25 грн. (30 948,80 х 27.9619 + 33 690 (транспортні витрати).

За результатом обробки зазначеної митної декларації Харківською митницею було складено повідомлення декларанту від 09.02.2022 (19:13:12), в якому зазначено, що в зв`язку з надходженням до ВМВ запиту ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару №1, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР (Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення норм та обсягів митного контрою, затверджений наказом МФУ від 31.07.2015 №684.). У відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 МК України проведена процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Уповноваженою особою позивача було надано додаткові документи, а саме платіжне доручення в іноземній валюті №27 від 05.11.2021.

10 лютого 2022 року Харківською митницею Держмитслужби було прийнято рішення №UA807000/2022/000252/2 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено вартість за одиницю товару до 4,2300 USD, загальна сума 44 159,68 USD та зазначено, що використані декларантом відомості не підтверджено в повній мірі документально, а також документи, подані декларантом та зазначені в ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, декларантом не надано документів щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс - лист, калькуляція, тощо), митну декларацію країни відправлення, декларантом надано - рахунок на транспортні витрати від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданого до митного оформлення CMR, також не надано договір на здійснення транспортно - експедиційних послуг, що свідчить про можливість не врахування всіх складових до розрахунку митної вартості, не надано до митниці банківські документи щодо оплати за товар, наявність яких передбачено умовами контракту, а також ненадання декларантом додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України.

Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР є наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: МД №UA500080/2021/212745 від 31.12.2021.

Коригування митної вартості здійснено за резервним методом у відповідності до ст.64 МК України. Розрахунок митної вартості: товар №4,23 дол. США/ кг.

На підставі прийнятого рішення №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року, Харківською митницею Держмитслужби було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356.

Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані у даній справі вищенаведені рішення Харківської митниці Держмитслужби (рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року), є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст.49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Згідно з ч.ч.1,2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відповідності до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 6,7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 МК України).

У відповідності до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Крім того, в постанові від 05.05.2022 року у справі №2040/6019/18 Верховний суд дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Колегія суддів зазначає, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами митним органом.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено з матеріалів даної справи, ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" є юридичною особою, зареєстрованою відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Видами діяльності позивача є: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний): 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

03 грудня 2020 року між ТОВ "ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА" та ADBA OTOMOTIV SAN.ve TIC.LTD. STI було укладено контракт №01.

Відповідно до п.1.1 контракту №01, продавець поставляє покупцю запасні частини до вантажних автомобілів. Кількість, асортимент, ціна, вартість і термін поставки кожної партії товару зазначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.3. Контракту №01).

Ціна на товар, який поставляється по даному контракту, встановлюється в доларах США і включає в себе вартість упаковки, маркування та завантаження.

В п.4.1 контракту №01 вказано, що продавець поставляє товар окремими, узгодженими партіями на умовах FCA-Bursa, Turkey згідно Інкотермс-2010 (Exworks. Bursa, Turkey).

Як вказано в специфікації №1 від 05.01.2022 до контракту №01, ADBA OTOMOTIV SAN. ve TIC. LTD. STI. зобов`язувалося поставити товар Bise brake pads (дискові гальмівні колодки) у кількості 1214 загальною вартістю 30 948,80 USD.

З метою митного оформлення товару - частини та пристрої до транспортних засобів загального призначення. Колодка гальмова дискова в зборі 82Р- ВЗОО - 320 шт., 82Р-В167 - 64 шт., 82Р-В174 - 32 шт., 82Р-В171 - 96 шт., 82Р- В173 - 32 шт., 8 2Р-В137/1 - 66 шт., 82Р-В301 - 32 шт., 82Р-В300/1 - 32 шт., 82РВ302 - 64 шт., 82Р-В125 - 32 шт., 82Р-В565 - 32 шт., 82Р-В124 - 32 шт., 82РВ497 - 30 шт., 82Р-В169 - 32 шт., 82Р-В181 - 30 шт., 82Р-В158 - 64 шт., 82РВ159 - 64 шт., 82Р-В303 - 64 шт., 82Р-В165 - 96 шт. декларантом - ОСОБА_1 в інтересах позивача було подано до Харківської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA 807170/2022/007129 з пакетом наступних документів, а саме: сертифікат відповідності №060422 від 09.02.2022 а додатком № UA.46A(b).QQ275- 22 (графа 44, код документа 0002); пакувальний лист б/н від 14.01.2022 (графа 44, код документа 0271); інвойс №GIB002 від 14.01.2022 (графа 44, код документа 0380); міжнародна товарно - транспортна накладна CMR №143819 від 19.01.2022 (графа 44, код документа 0730); сертифікат походження №0613823 від 19.01.2022 (графа 44, код документа 0865); додаткова угода №1 від 30.12.2021 (графа 44, код документа 4103); контракт № 01 від 03.12.2020 (графа 44, код документа 4104); договір про надання послуг митного брокера № 14/10 від 14.10-2014 (графа 44, код документа m42 07); рахунок на оплату №2 від 17.01.2022 (графа 44, код документа 3004); заявка №30 до Договору №10/01-Л2 від 10.012020 (графа 44, код документа 4301); експортна декларація №22РL445010Е0124746 від 18.01.2022 (графа 44, код документа 9610); фото від 27.01.2022 (графа 44, код документа 9000).

Колегія суддів зазначає, що при визначені митної вартості товару, декларантом позивача було обрано 1 метод (графа 43) - ціна договору 30 948,80 USD. Задекларована декларантом вартість товару склала 899 077,25 грн. (30 948,80 х 27.9619 + 33 690 (транспортні витрати).

За результатом обробки зазначеної митної декларації посадовими особами Харківської митниці Держмитслужби було складено повідомлення декларанту від 09.02.2022 (19:13:12), в якому зазначено, що в зв`язку з надходженням до ВМВ запиту ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару №1, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР (Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення норм та обсягів митного контрою, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684.) У відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 МК України проведена процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Уповноваженою особою позивача було надано додаткові документи, а саме платіжне доручення в іноземній валюті №27 від 05.11.2021.

10 лютого 2022 року Харківською митницею Держмитслужби було прийнято рішення №UA807000/2022/000252/2 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено вартість за одиницю товару до 4,2300 USD, загальна сума 44 159,68 USD та зазначено, що використані декларантом відомості не підтверджено в повній мірі документально, а також документи подані декларантом та зазначені в ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності (декларантом не надано документів щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс - лист, калькуляція, тощо), митну декларацію країни відправлення, декларантом надано - рахунок на транспортні витрати, від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар виходячи з наданого до митного оформлення CMR, також не надано договір на здійснення транспортно - експедиційних послуг, що свідчить про можливість не додання всіх складових до розрахунку митної вартості, не надано до митниці банківські документи, щодо оплати за товар , наявність яких передбачено умовами контракту), а також ненадання декларантом додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України.

Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР є наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: МД №UA500080/2021/212745 від 31.12.2021.

Колегія суддів зазначає, що коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст.64 МК України. Розрахунок митної вартості: товар №4,23 дол. США/ кг.

На підставі прийнятого рішення №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року, Харківською митницею Держмитслужби було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року.

Водночас, надаючи правову оцінку спірних правовідносинам у даній справі та оспорюваним рішенням митного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, митні органи мають право і здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної і вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, і Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для І підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Харківською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України в якості підстави витребування документів було вказано на недостатність документів для визначення складових митної вартості товарів та спрацювання АСАУР.

Колегія суддів, аналізуючи матеріали даної справи, зазначає, що позивачем разом з митною декларацією було надано як обов`язкові документи, вказані в ч.2 ст.53 МК України, так і ті, які в своїй сукупності підтверджують визначення митної вартості товарів згідно МД №UA807170/2022/007129.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.03.2020 у справі №826/27412/15 митний орган може затребувати додаткові документи у разі наявності підозр у підробці поданих документів, відсутності документів, що підтверджують певні складові митної вартості (страхування товару, його транспортування тощо), якщо такі складові не включені у ціну, передбачену договором.

Окрім того, згідно постанови Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №821/110/18 органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребуючи додаткові документи, орган митної служби зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити документи, надання яких може усунути сумніви в їх достовірності.

Наведене вище узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2020 у справі №813/1229/16.

Загальний висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах

Наведене вище узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2019 у справі №814/1647/16; від 06.03.2019 у справі №809/278/17; від 13.06.2019 у справі №820/6315/15; від 21.01.2020 у справі №813/2719/15.

Відповідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.07.2019 у справі №809/872/17, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В даному випадку слід дійти висновку, що відповідачем, всупереч приписів МК України та без достатніх правових підстав, а саме без належного обґрунтування обставин, які викликають сумніви у правильності визначення митної вартості, було витребувано додаткові документи у позивача, посилаючись лише на загальну норму ч.3 ст.53 МК України.

Перелік додаткових документів, які може затребувати митний орган від декларанта, визначено Законом (ст.53 МК України).

Вказаний перелік є доволі великим, проте це не означає, що митний орган вправі кожного разу витребувати від імпортера всі ці документи. Митний орган може додатково витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості (постанова Верховного Суду України від 30.06.2015 року у справі №814/283/14).

Як вже зазначалося вище, ТОВ «ІСТОК-АВТОЗАПЧАСТИНА», у відповідь на повідомлення про необхідність надати додаткові документи, було надано наступні документи, а саме платіжне доручення в іноземній валюті №27 від 05.11.2021.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Так, підставою для коригування митної вартості товарі, на думку митного органу, є: ненадання документів наступних документів, а саме щодо вартісних характеристик від виробника, товару (прайс - лист, калькуляція, тощо); митної декларації країни відправлення; рахунка на транспортні витрати від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданого до митного оформлення CMR, договору на здійснення транспортно-експедиційних послуг; банківських документів щодо оплати за товар.

Стосовно ненадання позивачем документів, в яких містяться вартісні характеристики, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України, прайс - лист, калькуляція не є обов`язковим документом. Так, вартість поставленого товару відображає інвойс, який було надано разом з митною декларацією. Крім того, на звернення позивача ADBA QTOMOTIV SAN. ve TIC. LTD. STI було надіслано прайс - лист від 18.01.2022, в якому відображені ті ж ціни, що і в інвойсі.

Щодо ненадання позивачем договору на транспортно-експедиторське обслуговування, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до вимог МК України декларантом до митної декларації було надано наступні транспортні документи: рахунок на оплату №2 від 17.01.2022; заявка №30 до договору №10/01-Л2 від 10.012020; міжнародну товарно - транспортну накладну CMR №143819 від 19.01.2022. При цьому, транспортно-експедиторські послуги з перевезення експортно - імпортних та транзитних вантажів надавалися позивачу ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору №10/01-Л2 від 10.01.2020, про що свідчить акт наданих послуг №2 від 26 січня 2022 року. ФОП ОСОБА_2 , з метою надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажу з м. Бурса (Туреччина) до Харків (Україна) було залучено перевізника PE GOTVYANSKYY SERGIY, що підтверджує Міжнародна товарно - транспортна накладна (CMR). Окрім того, з урахуванням ч.2 ст.53 МК України договір на транспортно - експедиторське обслуговування не є обов`язковим документом. Таким чином, зазначене свідчить, що позивачем було надано транспортні документи за допомогою яких можна визначити митну вартість товару.

Стосовно ненадання позивачем експортної декларації країни відправлення та банківських документів щодо оплати товару, то колегія суддів зазначає, що уповноваженою особою позивача було подано разом з митною декларацією експортну декларацію №22РЕ445010Е0124746 від 18.01.2022 (графа 44, код документа 9610). При цьому, митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, відповідно до ч.2 ст.53 МК України.

Щодо банківських документів, то колегія суддів зазначає, що платіжне доручення в іноземній валюті №27 від 05.11.2021 (оплата 50% вартості товару) надавалося на вимогу митного органу. Умовами договору передбачена оплата залишкових 50% за два дні до дати відвантаження товару, тобто після митного оформлення товару. 02.05.2022 позивачем було сплачено 5 505 доларів США, в якості оплати за поставлений товар ADBA OTOMOTIV SAN. ve TIC. LTD. STI., тобто після митного оформлення товарів, про що свідчить платіжне доручення №10. При цьому, незважаючи, що здійснено лише часткову оплату залишкової вартості товару, дані обставини не можуть впливати на визначення митної вартості товару, оскільки такі зобов`язання стосуються продавця і покупця та носять господарський характер.

Стосовно відповідних доводів митного органу про відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, Верховний суд у своїх постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15; від 24.01.2019 у справі № 820/636/17; від 21.01.2020 у справі № 812/2336/14; від 13.02.2020, у справі №810/1175/16 навіть якщо в інформаційних базах даних митного органу наявна інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів, апалогічних/подібннх товарів, то це не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Як зазначено в оспорюваному рішенні про коригування митної вартості товарів, джерелом інформації по товару є наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар, оформлений у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявна у ЄАІС та АСМО Інспектор: МП №UА500080/2021/212745 від 31.12.2021.

Колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19 лютого 2019 року в справі №805/2713/16-а.

Відтак, з огляду на наведене вище, зазначені доводи митного є необґрунтованими.

Стосовно доводів митного органу про наявність підстав для визначення митної вартості товарів за другорядним методом, то колегія суддів зазначає

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні;

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Позивачем, під час подання митної декларації митному органу було застосовано основний метод визначення митної вартості товарів - ціна договору.

При цьому, як встановлено з оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом застосовано за другорядним методом (резервним) у відповідності до ст.53 МК України. Розрахунок митної вартості: товар 4,23 дол. США/кг.

Колегія суддів зазначає, що наявність у ЄАІС інформації про те, що ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і вборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом в постанові від 21.08.2018 року у справі №815/3482/1 сформовано правовий висновок, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню».

Оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів, крім посилання в ньому на номер та дату митної декларації №UA00080/202І/212745 від 31.12.2021, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить належних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов, тощо ідентичних товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, всупереч положенням ч.2 ст.55 МК України.

Отже, митним органом не було належним чином обґрунтовано процедури/формули («генерування») митної вартості.

Відтак, митним органом не було вказано на обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

При цьому, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи з матеріалів справи встановлено те, що позивачем надано достатньо документів для визначення митної вартості товару за основним методом - за ціною договору.

Таким чином, відповідачем у даній справі, в порушення вимог 58 МК України, було здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень (рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року) суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, та всупереч вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суб`єктом владних повноважень у даній справі не було доведено (доказано) правомірності власних рішень (рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року), які є предметом оскарження у даній справі.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню (ст. ст. 52-64, 256, 257, 266 МК України), є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

З урахуванням наведених вище висновків суду, доводи апеляційної скарги щодо правомірності оспорюваних у даній справі рішень відповідача (рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року), є помилковими.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності заявлених позивачем вимог, а відтак погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000252/2 від 10 лютого 2022 року, а також про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року.

При цьому, щодо доводів апеляційної скарги про те, що вимога позивача про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2022/000356 від 10 лютого 2022 року є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, оскільки скасування оскаржуваних карток (картки) відмови не поновлюватиме митні декларації, за якими було вперше заявлено до митого оформлення товари позивача, бо ці товари вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за новими митними деклараціями, з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 21.02.2018 у справі №826/15718/16 та від 18.02.2020 у справі №320/3053/19, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст.2 КАС України)

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. ч. 1. 2 ст. 5 КАС України)

Картка відмови в розумінні КАС України є індивідуальним актом, а тому право позивача на визнання його протиправним та скасування передбачено п.2 ч.1 ст.5 КАС України і можливість реалізації цього права не може бути поставлена у залежність від подання нової митної декларації та випуску товарів у вільний обіг.

Позивач не позбавлений права на оскарження рішення про коригування та картки відмови, а тому декларування товарів за новою декларацією та подальшому випуску їх у вільний обіг не позбавляє позивача права на захист його порушеного права в цій справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.05.2022 року у справі №520/3246/2020, від 23.07.2021 року у справі №820/3979/1.

Колегія суддів вважає правильним визначений судом першої інстанції в резолютивний частині оскаржуваного рішення суду спосіб захисту прав позивача.

Окрім того, наведені вище доводи скарги відповідача спростовуються правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №813/2657/16, від 04.09.2020 року у справі №825/573/17, що мають перевагу у часі над правовою позицією Верховного Суду, викладену в постановах на які посилається скаржник.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення норм процесуального права, а саме ст. ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Також, щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що в рішенні суду першої інстанції від 22.11.2023 (стор.2/6) помилково містяться дані зовсім іншої справи та позивача "Регіональний центр аквакультура" та інші номери рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні, виданої Волинською митницею, то колегія суддів зазначає, що дійсно в тексті оскаржуваного судового рішення мають місце такі помилки суду, проте з урахуванням вже наведених вище висновків, це не призвело до неправильного вирішення даної справи, а відтак не може бути правовою підставою для його скасування. Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що нормою ст.253 КАС України передбачено, що суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи приписи ч.5 ст.242 КАС України, у даній справі враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції у даному рішенні (постанові) вище.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням приписів норми ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для задоволення клопотання Харківської митниці про зобов`язання позивача компенсувати їй витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №520/23120/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко