Справа № 340/1501/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 рокуСправа №340/1501/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2024р. надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградського окружного адміністративного суду щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за лютий 2024 року;
- стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за лютий 2024 року у сумі 129 578, 02 грн.;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць в сумі 129 578, 02 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду та перебуває у штаті зазначеного суду. На підставі наказу голови суду від 30.03.2022 р. №53/к його увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з призовом на військову службу із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України. На початку серпня 2022 р. дізнався, що йому припинено нарахування та виплату суддівської винагороди, відповідно до Закону України від 01.07.2022 р. №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким внесено зміни до ст. 119 КЗпП України, згідно яких припиняється нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 р., про що видано відповідний наказ від 19.07.2022 р. №161/к. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати суддівської винагороди протиправною позивач вказує, що зміни, внесені до ст. 119 КЗпП України Законом від 01.07.2022 р. №2352-ІХ, суперечать положенням ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка є імперативною нормою щодо визначення суддівської винагороди, що не може визначатись іншими нормативно-правовими актами. Позивач вказує, що відповідач без наявних правових підстав у питанні виплати суддівської винагороди застосував норми ст. 119 КЗпП України, замість ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Кіровоградським окружним адміністративним судом надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-III не передбачено правове регулювання проходження суддею військової служби із збереженням суддівської винагороди. За загальним правилом, у разі не врегулювання спірних правовідносин нормами спеціального закону, застосуванню підлягають положення загального законодавства, зокрема норми трудового законодавства. При цьому, відповідач зазначає, що враховуючи положення Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зміст наказу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. №161/к, відповідач не допустив протиправної бездіяльності та діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не мав законних підстав діяти по іншому.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 28.05.2009 р. призначений на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13 травня 2009 р. №322/2009.
З 30.03.2022 р. позивача було увільнено від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби на підставі ч.3 ст.119 КЗпП України наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2022 р. за №53/к.
У період з травня 2022 року по 18.07.2022 року відповідачем позивачеві було нараховано та виплачено середній заробіток відповідно до вимог ч.3 ст.119 КЗпП України, що підтверджується копією довідки відповідача від 02.09.2022 №80.
Згідно з наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року № 161/к припинено нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не виплати суддівської винагороди, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).
Частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, що повністю узгоджується з приписами частини другої статті 130 Конституції України.
Зазначені конституційні запобіжники мають на меті унеможливлення свавільного встановлення або зміни законодавцем розміру винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.
Відповідно до частини другої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Позивач до призову по мобілізації до Збройних Сил України отримував суддівську винагороду відповідно до вимог статті 135 Закону № 1402-VIII.
Частиною третьою статті 119 КЗпП України (в редакції до 19 липня 2022 року) передбачалося, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Законом України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України, відповідно до яких у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».
Закон України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ набрав чинності 19 липня 2022 року.
Тобто з 19 липня 2022 року припинено нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. №161/к з 19.07.2022 р. позивачу припинено нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
При цьому, суд звертає увагу на те, що законність наказу №161/к від 19.07.2022 р. позивачем в судовому порядку не оскаржувалась.
Чинність підстави для не нарахування та невиплати позивачу суддівської винагороди за спірний період свідчить про відсутність у цьому спорі протиправної бездіяльності відповідача.
Аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 23.11.2023 р. у справі за №340/5033/22 та від 30.11.2023 р. у справі за №340/5054/22.
Також, беручи до уваги встановлені обставини та те, що у спірний період позивачем не здійснювалось правосуддя, а він проходив військову службу, суд вважає, що в даному випадку відсутнє право у позивача на нарахування суддівської винагороди за лютий 2024 року.
Варто зазначити про неприпустимість існування ситуації при якій всі військовослужбовці, які виконують одні обов`язки пов`язані з захистом країни, позбавлені права отримувати середній заробіток за основним місцем роботи, крім тих військовослужбовців, які виконують ті ж обов`язки, але мають статус судді.
Окремо, суд наголошує, що під час проходження військової служби, у тому числі під час мобілізації, військовослужбовцям щомісячно виплачується грошове забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку з чим, виплата позивачу суддівської винагороди поряд із грошовим забезпеченням військовослужбовця буде свідчити про подвійну оплату, а саме, оплату за виконання безпосередніх обов`язків військової служби та суддівської винагороди судді, який не здійснює судочинства, що чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька