Справа № 367/5517/24
Суддя: Лещенко О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/5517/24
Провадження №2-а/367/130/2024
УХВАЛА

Іменем України

про направлення за підсудністю

17 червня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О. В., вивчивши матеріали адміністративного позову на предмет дотримання вимог процесуального законодавства щодо територіальної підсудності даного спору у справі за поданою представником позивача адвокатом Ковальовим Віктором Михайловичем позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №639827 від 03.06.2024 року,-

В СТ А Н О В И В :

До Ірпінського міського суду Київської області 10.06.2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №639827 від 03.06.2024 року.

Вивчивши матеріали адміністративного позову на предмет дотримання вимог процесуального законодавства щодо підсудності даного спору визначеному місцевому адміністративному суду, суддя дійшла наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України)

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. ( п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України)

За правилами п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 25 КАС України визначена підсудність справ за вибором позивача. Так згідно з ч.1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 25 КАС України у разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Статтею 26 КАС України визначена підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача. Так згідно з ч. 1 ст. 26 КАС України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Звертаючись за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, позивачем як адреса його реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно з позовом, місцем знаходження відповідача: Головного управління поліції у Київській області, вказано адресу: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Поліцейські відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Головного управління поліції у Київській області і її територіальних органів. Дана позиція збігається з позицією викладеною, у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

За таких обставин, позов не є підсудним Ірпінському міському суду Київської області як адміністративному, та підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача, а саме у Шевченківському районному суді м. Києва.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 317 КАС України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Європейський суд з прав людини у рішеннях, пов`язаних із застосуванням статті 6 Конвенції, вказує, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України законодавець не врегулював питання передачі справи до іншого суду, якщо позовна заява подана з порушенням правил предметної підсудності.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 5 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 29 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 30 цього Кодексу спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Ураховуючи наведене вище, а також те, що реалізація права позивача щодо захисту порушеного права може відбутися лише в адміністративному суді за правилами територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 25 КАС України, а відтак приходжу висновку про те, що справу необхідно передати до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду після закінчення строків, передбачених ч. 8 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 20, 21, 29, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали адміністративної справи № 367/5517/24 провадження № 2-а/367/130/2024 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №639827 від 03.06.2024 року направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (адреса: вулиця Дегтярівська, 31А, Київ, 03057).

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: О.В. Лещенко