Справа № 520/34444/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 р. Справа № 520/34444/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/34444/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати не правомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в проведенні ОСОБА_1 , перерахунку та виплаті пенсії без врахування індивідуального коефіцієнту зарплати для обчислення пенсії, не проведення індексації середньої заробітної плати, не проведення індексації пенсії, не нарахування додаткової пенсії в розмірі 25%, не проведення індексації додаткової пенсії в розмірі 25%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області з 01.03.2023 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію з врахування індивідуального коефіцієнту зарплати для обчислення пенсії, провести індексацію середньої заробітної плати, провести індексацію пенсії, нарахувати додаткову пенсії в розмірі 25%. провести індексацію додаткової пенсії в розмірі 25%.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду від 06.02.2024 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 42 Закону України .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності (2 група захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії без врахування індивідуального коефіцієнту зарплати для обчислення пенсії, не проведення індексації середньої заробітної плати, не проведення індексації пенсії, не нарахування додаткової пенсії в розмірі 25%, не проведення індексації додаткової пенсії в розмірі 25%, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії.

Індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина п`ята статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168 від 24 лютого 2023 р. № 168 встановлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначено Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Порядок № 124).

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно пункту 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазанчає, що оскільки, пенсія позивачу була призначена у 2006 році, її перерахунок здійснюється із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, збільшеної у подальшому на відповідний коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно з даних, розміщених на вебсайті Пенсійного фонду України (http://www.pfu.gov.ua), середня заробітна плата за 2014 рік становила 3149,45 грн, за 2015 рік 3661,41 грн, за 2016 рік 4482,35 грн. Отже, середній показник становить 3764,40 грн. ((3149,45 грн + 3661,41 грн + 4482,35 грн) : 3 = 3764,40 грн).

Абзацом першим пункту 2 Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" та абзацом другим пункту 1 Постанови № 168 встановлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно з 1 березня 2023 року у розмірі 1,197.

Таким чином, при перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV і Порядку № 124 використовується показник середньої заробітної плати з 1 березня 2023 року 7405,03 грн (3764,40 грн Х 1,17 Х 1,11 Х 1,11 Х 1,14 Х 1,197 = 7405,03 гривні).

Відповідачем пенсію обчислено із середньомісячної заробітної плати 18251,70 грн. (яка розрахована шляхом: середня заробітна тата (доход) в Україні, з якої сплачено страхові внески 7405,03грн. *індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,46477).

З огляду на викладене, відповідач під час проведення індексації пенсії позивача вірно визначив показники, які були взяті під час проведення такого перерахунку.

Щодо посилань позивача на те, що середній заробіток позивача враховано в розмірі 18251,70 грн. без врахування індексації визначеної постановою №168, колегія суддів зазначає, що постановою КМУ від 24 лютого 2023 р. № 168 не передбачено індексацію середнього заробітку, а встановлено застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Крім того, розмір пенсії позивача до проведення індексації пенсії з 01.03.2023 року відповідно до Постанови №168 та Порядку №124 складав з надбавками 5884,52 грн., а після склав 6932,10 грн.

Таким чином, відповідачем проведено індексацію пенсії та її розмір збільшився.

За таких обставин, пенсійним органом під час проведення індексації пенсії позивача не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у даній частині.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання не правомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо не нарахування додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25%, не проведення індексації додаткової пенсії в розмірі 25% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області нарахувати ОСОБА_1 додаткову пенсію в розмірі 25%, провести індексацію додаткової пенсії в розмірі 25%, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (далі по тексту - Постанова № 1381) встановлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статей 13 і 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків.

Відповідно до п.4 Постанови № 1381 особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про жертви нацистських переслідувань і Про соціальний захист дітей війни, таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Відповідно протоколу з пенсійної справи позивача йому встановлено додаткову пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 227,76 грн.

Таким чином, позивач має право на отримання додаткової пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що він звертався до пенсійного органу зі зверненням щодо отримання іншого підвищення пенсії замість додаткової пенсії передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

За таких обставин, у пенсійного органу були відсутні підстави для виплати позивачу додаткової пенсії в розмірі 25%, а відповідно індексації такої додаткової пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України та обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, а тому мотивація, яка наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 по справі № 520/34444/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко