Справа № 741/779/24
Суддя: Крупина А. О.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 741/779/24
Номер провадження 2-а/741/34/24
УХВАЛА

іменем України

25 червня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

представника позивача Бондюка Б.В.,

представника відповідача Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Носівка у режимі відеоконференції клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року представник позивача адвокат Бондюк Б.В., діючи від імені та представляючи інтереси позивача ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови Укртрансбезпеки по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00018052 від 18 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у розмірі 8500 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення на рахунок ОСОБА_2 понесені процесуальні витрати.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

У судовому засіданні представник відповідача Мельничук І.В. заявила усне клопотання про витребування від позивача ОСОБА_2 сертифіката відповідності на контейнер як обладнання яке відповідає вимогам єдиних технічних приписів та який було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 71, WAGA WIM40, CRUA-06VVE 15 березня 2024 року о 12 год 11 хв за адресою Н-07, км 291+793, Сумська область, разом з транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 . В обгрунтування клопотання зазначала, що на контейнер як обладнання, що конструктивно призначене для перевезення вантажів автомобільним транспортом має бути отримано сертифікат, який видає уповноважений на те акредитований орган, що передбачено Наказом Мінінфраструктури № 521 від 17 серпня 2012 року. Натомість, такий сертифікат позивачем до суду як доказ не подано. Саме встановлення факту перевезення вантажу контейнеру має вирішальне значення при розгляді даної справи, оскільки відповідно до пп «б» п. 22.5 ПДР України встановлено різні нормативи навантаження як для руху контейнеровозів (44 тони) так і для руху інших транспортних засобів та їх составів (40 тон). Постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу сформована в автоматичному режимі на підставі метаданих, тобто структурованих даних, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою технічних засобів (приладів контролю), на яких не зафіксовано відповідного маркування як контейнера.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 просив суд у задоволенні клопотання відмовити. Посилався на те, що під час винесення оскаржуваної у судовому порядку постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00018052 від 18 березня 2024 року Укртрансбезпека не витребовувала та не перевіряла наявності у позивача сертифікату на контейнер, а у самій постанові не зазначено, у який спосіб було класифіковано транспортний засіб як не контейнер та при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів з фактичною масою - до 40 тон, а не для контейнеровозів понад 44 т. Чи здійснювалась ОСОБА_2 сертифікація указаного контейнера йому достовірно не відомо.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Цей принцип визначає особливості адміністративного судочинства і полягає у більш активній ролі суду: саме на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для всебічного з`ясування обставин у справі. Отже, адміністративний суд має повністю встановити обставини справи, щоб на засадах верховенства права ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Водночас частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1, 2, 3 статті 79 КАС України).

Особливості витребування доказів врегульовано статтею 80 КАС України.

Так, частиною 1 статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина 2 статті 80 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

В обгрунтовання заявленого клопотання представник відповідача зазначає, що підставою до витребування даних доказів є те, що документи, які підтверджують перевезення позивачем вантажу автомобільним транспортом у контейнері не надані. В матеріалах справи, на думку такого представника, відсутні докази того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних або спеціалізованих контейнерах, або в спеціалізованих контейнерах-платформах, чи змінному кузові згідно з їх призначенням та контейнер був сертифікованим.

Так, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, аналіз наведених положень указує на те, що п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи навантаження як для руху контейнеровозів так і для руху інших транспортних засобів та їх составів.

Пунктом 1.3 розділу 1 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженому наказом Міністерства інфраструктури України 17 серпня 2012 року № 521, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1586/21898 установлено, що на кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.

Визначення контейнеру міститься у п. 16 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, згідно із яким, контейнер - транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін "контейнер" включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд уважає клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мельничук Ірини Василівни про витребування доказів слід задовольнити.

При цьому, те, що оскаржуваною постановою позивача ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо сертифікації та маркування контейнерів, не є перешкодою для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного, з метою з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає за необхідне витребувати у ОСОБА_2 наступні документи: сертифікат відповідності на контейнер як обладнання яке відповідає вимогам єдиних технічних приписів та яке було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 71, WAGA WIM40, CRUA-06VVE 15 березня 2024 року о 12 год 11 хв за адресою Н-07, км 291+793, Сумська область, разом з транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 9, 79, 80, 162, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мельничук Ірини Василівни про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від позивача ОСОБА_2 сертифікат відповідності, виданий уповноваженим органом або органами із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України, на контейнер як обладнання яке відповідає вимогам єдиних технічних приписів та яке було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 71, WAGA WIM40, CRUA-06VVE 15 березня 2024 року о 12 год 11 хв за адресою Н-07, км 291+793, Сумська область, разом з транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 .

Витребувані документи надати до суду в строк до 01 вересня 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що у разі якщо особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. Згідно частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Попередити про те, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом, та може бути підставою для реагування суду в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України та застосуванням заходів процесуального примусу передбачених Главою 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про витребування доказів надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Анатолій КРУПИНА