Справа № 280/4671/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 червня 2024 року Справа № 280/4671/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 № 30 від 12.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

2) зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період догляду за дитиною ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за 2004 рік та період догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є матір`ю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є інвалідом з 15.11.2011, у зв`язку з чим, позивач вважає, що має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) як жінка, яка виховувала особу з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку, досягла віку призначення такого виду пенсії та має необхідний страховий стаж. Разом із тим, рішенням відповідача 2 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, що позивач вважає протиправним. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 30 від 12.03.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV. З прийнятим рішенням пенсійного органу позивач не погоджується, у зв`язку з чим вважає його протиправним та просить скасувати.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

04.06.2024 надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вх.№26151), до якої долучено скановану копію пенсійної справи ОСОБА_1

20.06.2024 судом отримано відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вх.№29098), у якому представник відповідача зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення позивачці пенсії та ніяким чином не порушило її права на пенсійне забезпечення. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до страхового стажу позивачки не зараховано період догляду нею за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження від 12.08.2003 серії НОМЕР_1 , за 2004 рік, оскільки довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги позивачкою не надавалась. Позивачкою разом із заявою для призначення дострокової пенсії за віком виписка з акту огляду в МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги або довідка про визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, передбаченої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року №407 не надавалися. Крім того, довідка від 07.02.2024, надана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» не містить номеру. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області встановлено, що страховий стаж позивачки складає 29 років 04 місяці 19 днів та прийнято рішення від 12.03.2024 №30 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058 відмовлено, оскільки відсутні документи про визнання ОСОБА_3 особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю. Також указує, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Відтак, на думку представника, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.04.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та інші докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

26.02.2024 позивач, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), вернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком (мати інваліда з дитинства).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.03.2024 № 30, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що страховий стаж особи складає 29 років 4 місяці 19 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною за 2004р. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження від 12.08.2003 серії НОМЕР_1 , оскільки довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги заявницею не надавалася. Для призначення дострокової пенсії за віком виписка з акта огляду в МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги або довідка про визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, передбаченої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407, заявницею не надавалися. Крім того, довідка від 07.02.2024, надана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» не містить номеру. ОСОБА_1 має право на пенсійну виплату за умови надання документів про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003, оскільки відсутні документи про визнання ОСОБА_3 особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки ЛКК № 105 (№81/211 від 18.10.2012), виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Дзержинська, ОСОБА_3 (2011 р.н.) за встановленим діагнозом є інвалідом з дитинства.

За висновком ЛКК № 185/4 (від 09.12.2015) ОСОБА_3 рекомендовано оформлення інвалідності повторно, оформлення пенсії строком на 2 роки, попередній висновок № 20 з 19.11.2013 по 19.11.2015. Діагноз: вроджена вада серця.

Згідно з висновком ЛКК № 183/2 (від 22.11.2017) ОСОБА_3 підлягає оформленню інвалідності, оформлення пенсії строком на 2 роки. Діагноз: вроджена вада серця.

За змістом довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07.02.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з 15.11.2011 та мала діагноз вроджена вада серця ЛГ І-ІІ ст.

У матеріалах пенсійної справи також міститься службова записка щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Зазначено, що відповідно до заяви від 26.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , було призначено дострокову пенсію за віком згідно пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності з 07.02.2024. За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_7 , встановлено, що для призначення дострокової пенсії за віком документи, передбачені п.2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 за № 22-1, а саме, виписка з акта огляду в МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги або довідка про визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, передбаченої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407, заявницею не надавалися, та відповідно було прийнято повторне рішення від 12.03.2024 № 30 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком за результатом розгляду заяви від 26.02.2024. Запропоновано призупинити виплату пенсії ОСОБА_7 .

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості відмови органу Пенсійного фонду України у призначенні позивачу дострокової пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Так, пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Як передбачено абзацом четвертим підпункту 6 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону)

За приписами абзацу першого пункту 2.18 розділу ІІ Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, засвідчується посвідченням одержувача допомоги, довідкою про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, виданою закладом охорони здоров`я, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132. У разі якщо дитина визнана тяжко хворою після досягнення шестирічного віку надається медичний висновок закладу охорони здоров`я про те, що дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.

Крім того, при вирішенні спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 330/2181/16-а, відповідно до яких для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, ОСОБА_1 має право на пенсійну виплату за умови надання документів про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Судом встановлено, що доньці позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено інвалідність з дитинства. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи висновками (довідками) ЛКК від 18.10.2012, від 09.12.2015, від 22.11.2017, за змістом яких ОСОБА_3 має діагноз вродженої вади серця (дефект між шлункової перегородки, стан після оперативного лікування).

Крім того, із заявою про призначення пенсії позивач надала довідку Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07.02.2024, за змістом якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з 15.11.2011 та мала діагноз вроджена вада серця ЛГ І-ІІ ст. Водночас пенсійний орган відмовився її приймати до уваги, оскільки вона не містить номеру.

Суд зазначає, що вказана довідка дійсно не містить номеру, проте позивач не є відповідальною особою за її заповнення. Відповідно на позивача не можуть покладатися негативні наслідки від неналежного заповнення документа про підтвердження інвалідності у її доньки. Така дефектність довідки, як відсутність зазначення її номеру, не може бути підставою для неврахування її змісту, за яким визначено факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з 15.11.2011 та мала діагноз вродженої вади серця.

Також суд зауважує, що в цій справі доказуванню підлягає обставина наявності у ОСОБА_3 інвалідності, що є підставою для призначення дострокової пенсії за пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні довідки. За обставин цієї справи суд з урахуванням доктрини превалювання сутності над формою визнає встановленою обставину наявності у ОСОБА_3 інвалідності з дитинства на підставі наданої позивачем відповідачу та дослідженої в ході судового розгляду копії довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07.02.2024 у сукупності з наявними у матеріалах пенсійної справи висновками ЛКК..

Таким чином, надані позивачем документи підтверджують той факт, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю з дитинства, у зв`язку з чим позивачем (матір`ю вказаної особи, набуто право на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Враховуючи, що позивачем було надано належні та допустимі докази, якими підтверджується, що її донька ОСОБА_3 за медичними показаннями визнаний особою з інвалідністю з дитинства, позивач досягла 50-річного віку та має достатній страховий стаж для призначення дострокової пенсії, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.03.2024 № 30 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено ОСОБА_6 у призначенні пенсії з підстави відсутності документів про визнання ОСОБА_3 особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо питання зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за 2004 рік та період догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) слід зазначити наступне.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною за 2004 р. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження від 12.08.2003 серії НОМЕР_1 , оскільки довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги заявницею не надавалася.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (особа з інвалідністю), на підтвердження чого надані свідоцтва про народження дітей.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески за жінок, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку, сплачуються з 01.01.2005.

Тому якщо жінка доглядала за дитиною віком до трьох років у період з 01.01.2004 по 31.12.2004, то такий період враховується до її страхового стажу на підставі документу, що підтверджує факт отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наприклад, довідки управління соціального захисту населення, яке виплачувало жінці допомогу).

Після 01.01.2005 час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до страхового стажу матері, якщо вона отримувала відповідну допомогу, за даними системи персоніфікованого обліку.

Отже, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до страхового стажу за умови отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Період догляду за дитиною після досягнення трьох років також може бути зараховано до страхового стажу особи, однак такий догляд підтверджується в установленому законом порядку та в тому разі, якщо такі непрацюючі працездатні особи, що здійснюють догляд, отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Вказане обумовлено тим, що в період догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, як і в разі продовження такого догляду за медичними показниками, при отримання відповідних виплат з бюджету, нарахування та сплату страхових внесків за жінку здійснювала держава, отже й цей період зараховується до загального страхового стажу

Проте, позивачем не доведено отримання відповідних виплат як до досягнення дітьми трьох років, так і отримання будь-яких інших виплат при народженні дітей. Відсутні докази і подальшого перебування у відпустці по догляду за дитиною за висновком закладу охорони здоров`я, а також і отримання виплат при такому догляді.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком пенсійного органу про відмову у зарахуванні періоду догляду за дитиною до страхового стажу позивача, оскільки останньою не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність у неї права на зарахування періоду її догляду за дитиною до загального страхового стажу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Згідно приписів частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території. Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про переведення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову, відтак у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області слід відмовити.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Таким чином, судом встановлено, що оскільки відмова у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV є безпідставною, порушені права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача 2 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV з 26.02.2024.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Квитанцією від 15.05.2024 № 1176-4027-7905-0950 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 211,20 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.03.2024 № 30 про відмову ОСОБА_6 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_6 з 26.02.2024 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Відповідач 2 ¬- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, місцезнаходження: пл.Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.06.2024.

Суддя К.В.Мінаєва