Справа № 260/1001/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Ужгород№ 260/1001/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення №72 від 07.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту настання пенсійного віку, а саме з 09.09.2023 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування пільгового стажу за списком № 2 з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року, починаючи з моменту настання пенсійного віку, а саме з 09.09.2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.11.2023 позивач звернувся з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та надав усі необхідні документи для підтвердження трудового та пільгового стажу. Рішенням відповідача №72 від 07.11.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що відповідачем не враховано пільговий стаж позивача, а тому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відсутнє. Не зараховано періоди роботи електрогазозварником-врізальником з 24.07.1995 року по 30.10.2023 року, оскільки зазначена посада не передбачена розділом 33 Постанови КМУ від 24.06.2016 №461. Позивач зазначає, що наявність необхідного пільгового стажу підтверджується копією трудової книжки та іншими документами доданими до позову.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та вважаючи протиправним рішення відповідача №72 від 07.11.2023 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.03.2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 виповнилося повних 55 років. Пільговий стаж позивача за Списком №2 відсутній, що виключає можливість для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказує, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.06.1986 року та довідки №798-10/01 виданої АТ «Київгаз» позивач обіймав посаду електрогазозварник - врізальник, яка згідно розділу 33 Постанови КМУ від 24.06.2016 року №461 не передбачена. Крім того, пунктом 3 Порядку №383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Тобто, обов`язковою умовою після 21.08.1992 року є наявність атестації робочого місця заявника, а не тільки формальні записи до трудової книжки. Натомість до електронної пенсійної справи не долучено наказ про результати атестації робочих місць за №71 від. 13.12.1994р.

З огляду на вищезазначене, позивач не має пільгового стажу, а надані ним документи не підтверджують наявність у позивача спеціального трудового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

11.03.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , 01.11.2023 року звернувся до територіального управління Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.11.2023 року №72 позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно прийнятого рішення встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пільгової пенсії на підставі ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 07.11.2023 року. Вік заявника складає 55 років 1 місяць 23 дні. Заявник: працює. Страховий стаж особи складає 37 років 06 місяців 27 днів. Робота за списком №2 відсутня.

До пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 не зарахований період роботи з 24.07.1995 року по 30.10.2023 року, оскільки згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 24.06.1986 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.10.2023 №798-10/01 виданої АТ «Київгаз», заявник обіймав посаду електрогазозварник-врізальник, однак зазначена посада не передбачена розділом 33 Постанови КМУ від 24.06.2016 року №461. Крім того, до електронної пенсійної справи не долучено наказ про результати атестації робочих місць за №71 від 13.12.1994р.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 у спірний період позивач працював з 24.07.1995 року та по теперішній час на посаді електрогазозварника-врізальника (записи №7-15).

Спірний період роботи позивача додатково підтверджено пільговою довідкою, виданою АТ «Київгаз» від 30.10.2023 року № 798-10/01, де зазначено, що позивач працював з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року на пільговій посаді за списком № 2 та його пільговий стаж складає 28 років 3 місяці; копіями наказів про атестацію робочих місць з переліками пільгових посад, а саме: електрогазозварник-врізальник від 29.04.2004 року № 55, від 30.10.2006 року № 147, від 27.04.2009 року № 79, від 12.12.2013 року № 560, від 02.05.2018 року № 312, від 29.03.2021 року № 27.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 2010 по 2023 роки.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Списком №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 передбачено посади газозварники та їх підручні та електрозварники та їх підручні.

Також, відповідно до Списків №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10 (код 756), від 11.03.1994 №162 (код 756) передбачено посаду електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Аналогічні відомості містяться і в Списках № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», які були чинні на момент виникнення спірних відносин.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчили, що в спірні періоди роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі по тексту - Порядок № 42) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Міністерством праці України від 01.09.1992 № 41.

Пунктами 8 та 9 Порядку №442 встановлено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Відповідно до п.3 ст.44 ЗУ №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зауважує, що станом на момент розгляду та винесення рішення по справі, доказів проведеної зустрічної перевірки відповідачем наданих довідок, які підтверджують пільговий стаж роботи позивача за Списком №2 до суду не надано.

Так, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 Верховний Суд вказав на те, що «перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Отже, саме пенсійний орган має вчинити дії щодо перевірки наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд проаналізувавши довідку форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу, сформовану по позивачу у період з травня 2010 року по червень 2023 року, згідно якої позивач обліковувався за кодом підстави для обліку спецстажу (2010 та 2023 роки) ЗП301Б1.

Відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України, Довіднику кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код підстави для обліку спецстажу ЗП301Б1 передбачене - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінка, що опосередковано підтверджує той факт, що позивач у спірній періоди був зайнятий на роботах віднесених до Списку №2.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність незарахування відповідачем періоду роботи позивача з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року на посаді електрогазозварника-врізальника, а тому слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу вищевказані періоди до його пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи.

Суд зауважує, що Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

За таких обставин, з огляду на врахування судом до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року на посаді електрогазозварника-врізальника, що складає за загальним підрахунком більше ніж необхідних 12 років і 6 місяців, а також має необхідний страховий стаж (має більше 37 років з необхідних 30 років), з огляду на те, що позивач досяг віку 55 років, визначеного п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV, подані позивачем документи у повному обсязі станом на момент прийняття рішення №72 від 07.11.2023 року надавали змогу ГУ ПФУ в Закарпатській області встановити цей факт та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV, а отже, рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №72 від 07.11.2023 року не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, суд, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним визнати таке рішення протиправним та скасувати його та зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV, зарахувавши періоди роботи позивача з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Суд вказує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Тобто, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така позиція повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15. від 16.09.2015 у справі №826/4418/14. Щодо ефективного способу захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з певної дати зроблено висновки Верховним Судом і у постановах від 29.04.2020 у справі №826/9781/18, від 25.06.2020 у справі №520/10521/19.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09 грудня 2010 року у справі Буланов та Купчик проти України, від 13.02.2011 року у справі Чуйкіна проти України).

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Щодо дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, 55 років (вік, з якого призначається пенсія відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV) позивачу 08.09.1968 року народження, виповнилось 08.09.2023. Із заявою про призначення пенсії, за результатом розгляду якої прийнято оскаржуване у цій справі рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №72 від 07.11.2023 року, позивач звернувся 01.11.2023. Таким чином, суд приходить висновку, що орган Пенсійного фонду має призначити пенсію позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме: 09.09.2023.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на те, що відповідачем в ході розгляду справи не було доведено правомірність своїх дій та прийняття відповідних рішень, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений згідно з квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №72 від 07.11.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 09.09.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 з 24.07.1995 року по 27.10.2023 року до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович