Справа № 400/3750/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 р. № 400/3750/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С.у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,54001,

провизнання протиправним та скасування вимоги від 12.11.2019 № Ф-71176-17, від 11.10.2023 №Ф-71176-17,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами визнання протиправним та скасування вимоги від 12.11.2019 № Ф-71176-17, від 11.10.2023 №Ф-71176-17.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що не займалась підприємницькою діяльністю, фізичною особою-підприємцем не реєструвалась, а відтак не набувала статусу платника єдиного внеску, а тому відповідач не мав права приймати рішення про нарахування та вимоги сплати єдиного внеску. Також зазначає, вважала що після подачі 20.01.2004 року в реєстраційно-ліцензійну палату Миколаївської міської ради із заявою про припинення підприємницької діяльності її підприємство було припинено.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, не погоджується з викладеними в адміністративному позові доводами, вважає позов необґрунтованим. Відповідно інформаційної бази даних ІКС «Податковий блок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку як фізична особа підприємець в ГУ ДПС у Миколаївській області, ДПІ у м. Миколаєві (Центральний район) з 01.08.1996 року (дата державної реєстрації - 30.07.1996) по 30.01.2024, на загальній системі оподаткування (« 11» стан - припинену але не знято з обліку (КОР не пусті)). Станом на момент надання відзиву сума заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску становить 11249,48 гривень (за період 4 кв.2019 - 4 кв.2020) та підлягає обов`язковій сплаті. Враховуючи вищевикладене вважаємо, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 року №Ф-71176-17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 26539,26 грн. та від 11.10.2023 року №Ф-71176-17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 37788,74 грн. прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, в якому зазначив, що позивач обґрунтовуючи свій позов, вказувала, що статусу фізичної особи-підприємця не набувала, відповідне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця не одержувала, а відтак не набула такого статусу. Відповідач, в силу ст.77 КАС України не довів належними та допустимими доказами того, що позивачка мала статус фізичної особи-підприємця. На думку позивачки відповідач, вказуючи у відзиві те, що мається реєстрація ОСОБА_1 з 14.11.2002р. за № як фізичної особи-підприємця, а також інформація з ІКС "Податковий блок" - не підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, твердження відповідача про те, що позивачка є фізичною особою-підприємцем на час виникнення спірних відносин - не відповідає дійсності, а відтак є протиправним.

05.06.2024 року відповідачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

11.06.2024 року від позивача до суду надані додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання.

З врахуванням положень ч. 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні.

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно інформаційної бази даних ІКС «Податковий блок ОСОБА_1 (РНОКПП

НОМЕР_1 ) перебувала на обліку як фізична особа підприємець в ГУ ДПС у Миколаївській області, ДПІ у м. Миколаєві (Центральний район) з 01.08.1996 року (дата державної реєстрації - 30.07.1996) по 30.01.2024, на загальній системі оподаткування (« 11» стан - припинену але не знято з обліку (КОР не пусті)). Реєстрація платником єдиного внеску з 14.11.2002 за №.

l2.11.20l9 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7ll76-17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені з ОСОБА_1 в сумі 26539,26 гривень станом на 31.10.20l9p.

l1.10.2023 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7l l76- 17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені з ОСОБА_1 в загальній сумі 37788,74 гривень станом на 30.09.2023р.

З прийнятими вище вказаними вимогами позивачка не погоджується, вважає їх неправомірними, а відтак є необхідність у їх скасуванні.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем 30.07.1996 року, перебуває на обліку як платник єдиного внеску з 14.11.2002 року №.

В той же час, 30.01.2024 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (рішення про припинення 001010763).

За даними інформаційної системи органів ДПС загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску (КБК 71040000) позивача становить 37788,74 коп., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань по термінах сплати:

- 09.02.2018 - 8448,00 грн. - нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік. Нарахування єдиного внеску №3705822/ev від 09.02.2018 терм.спл. 09.02.2018 - за 2017 рік;

- 19.04.2018 - 2457,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №6639674/ev від 19.04.2018, терм.спл. 19.04.2018 - за І кв. 2018 року;

- 19.07.2018 - 2457,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №8027113/ev від 19.07.2018, терм.спл. 19.07.2018 - за II кв. 2018 року;

- 19.10.2018 - 2457,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №9422704/еv від 19.10.2018, терм.спл. 19.10.2018 - за III кв. 2018 року;

- 21.01.2019 - 2457,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №696984/еv від 21.01.2019, терм.спл. 21.01.2019 - за IV кв. 2018 року;

- 19.04.2019 - 2754,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №3614742/ev від 19.04.2619, терм.спл. 19.04.2019 - за І кв. 2019 року;

- 19.07.2019 - 2754,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №5090135/ev від 19.07.2019, терм.спл. 19.07.2019 - за II кв. 2019 року;

- 21.10.2019 - 2754,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №6567979/ev від 21.10.2019, терм.спл. 21.10.2019 - за III кв. 2019 року;

- 20.01.2020 - 2754,18 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №688125/ev від 20.01.2020, терм.спл. 20.01.2020 - за IV кв. 2019 року;

- 21.04.2020 - 2078,12 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №2172004/ev, терм.спл. 21.04.2020 - за І кв. 2020 року;

- 20.07.2020 - 1039,06 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №3669263/evЄУ терм.спл. 20.07.2020 - за II кв. 2020 року;

- 19.10.2020 - 3178,12 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №5157538/ev терм.спл. 19.10.2020 - за III кв. 2020 року;

- 19.01.2021- 2200,00 грн - нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній ситемі та фермерам. Нарахування єдиного внеску №711824/ev терм.спл. 19.01.2021 - за IV кв. 2020 року.

Згідно даних ІКПП 71040000, зараховано 27.01.2024 - 26539,26 грн., стягнення в межах виконавчого провадження. Платіжне доручення №26808 від 26.01.2024.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області позивачу надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску 12.11.2019 року №Ф-71176-17 зі сплати єдиного внеску, штрафі, пені в сумі 26539,26 грн. та від 11.10.2023 року №Ф-71176-17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 37788,74 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Згідно з частиною 2статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини 2статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI(далі -ПК України).

Відповідно до статті Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Підприємницька діяльність припиняється:

- з власної ініціативи підприємця;

- у разі закінчення строку дії ліцензії;

- у разі припинення існування підприємця; на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Пунктом 37 Порядку державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №740 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, позивач стверджує, що 20.01.2004 року зверталась до реєстраційно-ліцензійної палати ММР із заявою про припинення підприємницької діяльності) скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи здійснюється шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності на підставі таких документів:

- особистої заяви підприємця-громадянина або рішення суду (господарського суду) у випадках, передбачених законодавством;

- довідки органу державної податкової служби про зняття з обліку;

- довідки установ банків про закриття рахунків;

- довідки органу внутрішніх справ про здачу печаток і штампів;

- оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію.

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом ДПА України від 19.02.1998 №80, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.03.1998 за №172/2612 (далі - Інструкція №80; чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з метою оподаткування ліквідацією платника податків або його філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу є ліквідація платника податків як юридичної особи або зупинення реєстрації фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а також ліквідація філії, відділення, відокремленого підрозділу платника податків, унаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата статусу як платника податків відповідно до законодавства.

Пунктом 8.9 Інструкції №80 передбачено, що зняття з обліку фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності як платника податків здійснюється в порядку, відповідному для платників податків - юридичних осіб. На фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності поширюється дія пунктів 8.1 - 8.8 цієї Інструкції. Особливістю є лише те, що фізична особа після прийняття рішення про ліквідацію суб`єкта підприємницької діяльності подає до органу державної податкової служби, у якому вона зареєстрована як платник податків, такі документи:

- заяву про зняття з обліку платника податків за ф. № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за ф. N 6-ОПП;

- оригінали документів, що видаються органами державної податкової служби платнику податків (свідоцтва, патенти, довідки за формою № 4-ОПП, інші довідки тощо) і підлягають поверненню до органу державної податкової служби, а також завірені органом державної податкової служби копії цих документів, якщо такі видавались та підлягають поверненню до органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 8.2 Інструкції №80 при одержанні органами державної податкової служби від платника податків заяви за ф. N 8-ОПП, а також на підставі інформації про порушення справи про банкрутство платника податків або звернення до суду, чи господарського суду з питання скасування державної реєстрації, органом державної податкової служби у місячний термін приймається рішення про проведення документальної перевірки таких платників і відповідні підрозділи розпочинають перевірку.

За рішенням керівника органу державної податкової служби документальна перевірка не проводиться, якщо платник податків призупинив діяльність, не знаходиться за місцем реєстрації (обліку), не подає звітності протягом одного року до органу державної податкової служби, не має податкового боргу та стосовно нього використана інформація від банківських установ, митної служби та інших контролюючих органів щодо відсутності здійснення господарської діяльності з моменту подання останньої звітності, а також підрозділами податкової міліції підтверджено неможливість установлення місцезнаходження (місця проживання) такого платника податків.

Відповідно до пункту 8.3 Інструкції №80 після проведеної перевірки платника податків, у разі встановлення факту відсутності заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами орган державної податкової служби знімає його з обліку. Зняття з обліку платника податків в органах державної податкової служби проводиться за наявності повідомлення від установи банку про закриття такому платнику рахунків. Після завершення процедури зняття з обліку орган державної податкової служби складає довідку про зняття з обліку платника податків за ф. № 12-ОПП, яку надсилає до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 5 стаття 1 Закону № 2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Частиною 5 статті 8 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Таким чином, умовою припинення підприємницької діяльності для фізичної особи-підприємця є зняття з податкового обліку та закриття банківських рахунків.

Процедура зняття з податкового обліку ініціюється шляхом подання податковому органу заяви за формою № 8-ОПП разом з одночасним поверненням свідоцтв, патентів, виданих податковим органом.

Одержавши заяву за формою №8-ОПП податковий орган перевіряє стан розрахунків платника податків з бюджетом, у тому числі шляхом проведення документальної перевірки.

У разі встановлення факту відсутності заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами податковий орган знімає підприємця з обліку та складає довідку за формою №12-ОПП, яку надсилає до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію підприємця.

Довідка податкового органу за формою №12-ОПП є доказом зняття платника податків з податкового обліку, але не доказом припинення державної реєстрації суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця.

Судом встановлено, що позивач ініціював процедуру зняття з податкового обліку ФОП до реєстраційно-ліцензійної палати, а не як того вимагає законодавство до податкового органу, та жодних документів позивачем отримано не було, довідку за встановленою формою не отримано, тому процедуру припинення державної реєстрації суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця завершено у встановлений законом спосіб не було.

Судом також встановлено, що державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 проведено 30.01.2024 року (рішення про припинення 001010763), тобто після складання органом доходів і зборів вимоги.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази свідчать, що до 30.01.2024 року позивач зберігав статус підприємця - платника податків і зборів та інших загальнообов`язкових платежів, у тому числі ЄСВ.

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які не отримують доходу від провадження діяльності, або фактично не здійснюють господарської діяльності, зобов`язані сплачувати ЄСВ за себе у розмірі, не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що орган доходів і зборів обґрунтовано збільшив в інтегрованій картці позивача недоїмку з ЄСВ та сформував і направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-71176-17 від 11.10.2023 року на суму 37788,74 грн.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями статті 139 КАС України, беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар