Справа № 520/1075/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 р. Справа № 520/1075/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 28.03.24 року по справі № 520/1075/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківського квартирно-експлуатаційного управління

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати протиправними дії Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України щодо відмови у підготовці та направленні до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова направити до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартир АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно не підготував та не направив до відповідного органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі № 520/1075/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України щодо непідготовки та ненаправлення до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення квартири з числа службових.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова підготувати та направити до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Відповідач, Квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі № 520/1075/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем не доведено існування у спірних відносинах позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини про надання позивачу житлового приміщення для постійного проживання. Зазначає, що відсутність будь-якого рішення з боку житлової комісії військової частини, в якій несе службу позивач, свідчить про передчасність позовної вимоги щодо зобов`язання Харківське квартирно-експлуатаційне управління направити клопотання про виключення квартири з числа службових.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.09.2019 р. №191, підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення Військової служби правопорядку з 04.09.2019 р. виключено із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення. Знято з речового забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 з 04.09.2019 р.

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.03.2021 р.

ОСОБА_1 разом з дружиною, донькою та сином постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_2 житловою площею 55,9 м.кв., на підставі службового ордера № 065266 від 19.10.2018р., виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби.

Згідно із копією довідки Харківського Квартирно-експлуатаційного управління № 583/17 від 03.04.2024 р., ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Харківському гарнізоні у загальній черзі з 03.03.1995 р. за № 26 та у першочерговій черзі з 20.02.2015 р. за № 201.

Для виключення квартири з числа службових позивач звернувся до відповідача із заявою про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових.

Відповідач листом від 03.01.2024р. за №583/18 повідомив позивача, що рішенням заступника Міністра оборони України №2551/з/5 від 04.11.2022 р. та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол №142 від 16.11.2022 р., питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали без вісті. Дій з направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових відповідач не вчинив з тих підстав, що, на його думку, чинним законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий житловий фонд, змінювати статус окремої квартири у разі наявності у працівника відповідного трудового стажу.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо подання клопотання про виключення з числа службових квартири, яку він з сім`єю займає, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Враховуючи, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Харківської міської ради, як її виконавчий орган, а не Харківська міська рада, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, задовольнивши позов шляхом визнання протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України щодо непідготовки та ненаправлення до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення квартири з числа службових та зобов`язання Квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова підготувати та направити до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМ України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

На виконання приписів статті 12 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081), яким визначено механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Пунктом 3 Порядку №1081 установлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пункт 6 Порядку №1081).

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Згідно з п.22 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Також наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).

Цією Інструкцією визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Згідно з п.10 Інструкція №380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.

На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п.10 Інструкції та ч.3 п.3 Порядку можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Згідно зі статтями 5, 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі №636/1514/19 зазначив, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, відповідно до Витягу з послужного списку має календарну вислугу на військовій службі 30 років 01 місяць 03 дні, має статус ветеран війни - учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у позивача наявні всі, визначені п.10 Інструкції №380, умови для реалізації права на виключення житла, яке він займає, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Колегія суддів вважає, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до ч. 2 п. 11 Порядку №1081, органом, уповноваженим приймати рішення про виключення житлових приміщень з числа службових, є виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради.

Отже, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Харківської міської ради, як її виконавчий орган.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України щодо не підготовки та не направлення до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення квартири з числа службових та зобов`язання Квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова підготувати та направити до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги стосуються процедури й посилання на закони щодо підстав забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, надання військовослужбовцям та членам їх сімей приміщення для постійного проживання, оформлення й видачі ордера, а в даній справі позивачу з 19.10.2018 року, у зв`язку з проходженням військової служби, виконавчим комітетом Харківської міської ради було видано службовий ордер № 065266 на жиле приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 , який в силу закону є достатньою правовою підставою для вселення позивача та членів його сім`ї у службову квартиру. Крім того, колегія суддів вважає помилковим твердження відповідача щодо відсутності будь-якого рішення з боку житлової комісії військової частини, в якій несе службу позивач, оскільки позовна заява не містить вимог щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення квартири з числа службового, а містить вимоги виключно про підготовку і направлення клопотання про виключення квартири з числа службових, при цьому дотримання процедури направлення такого клопотання є повноваженням відповідача. Також колегія суддів вважає необхідним наголосити на тому, що саме відповідачем листом від 03.01.2024 р. № 583/18 (а.с. 40а) відмовлено позивачу в направленні клопотання без посилання на відсутність повноважень чи недотримання позивачем порядку звернення, а лише з посиланням на рішення заступника Міністерства оборони України №2551/з5 від 04.11.2022 року та рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол № 142 від 16.11.2022 року, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі № 520/1075/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 по справі № 520/1075/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко