Справа № 200/1162/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року справа №200/1162/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Трофімчука Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 р. у справі №200/1162/24 (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні з 24.10.2023 перерахунку призначеної позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі заяви від 24.10.2023, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року;

- зобов`язати відповідача перерахувати з 24.10.2023 призначену позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 4,48770, сплативши недоотриману суму пенсії з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку №1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

На переконання позивача, більш вигідним для обчислення основного розміру пенсії було використання відомостей про розмір заробітної плати ОСОБА_2 , одержаної за роботу у зоні відчуження за 11 днів у січні 1987 року та 18 днів у лютому 1987 року, що містяться у матеріалах пенсійної справи.

Позивач наполягає, що хоча ОСОБА_2 і перебував у зоні відчуження з 20.12.86 по 23.02.87, але фактично пропрацював у зоні відчуження лише 29 днів, у тому числі: у січні 1987 року (11 днів) та у лютому 1987 року (18 днів), тобто неповні календарні місяці.

Тобто, наявними матеріалами справи не встановлено обставину, що ОСОБА_2 пропрацював у зоні відчуження хоча б один повний календарний місяць у період з 20.12.86 по 23.02.87, що виключає можливість розрахунку пенсії у порядку, визначеному підпунктом 3 пункту 3 Порядку №1210.

Навпаки, матеріали справи містять докази на підтвердження обставин, що ОСОБА_2 пропрацював в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1987 роках, що надає право позивачу наполягати на розрахунку пенсії у порядку, визначеному підпунктом 4 пункту 3 Порядку №1210.

За таких умов, висновки суду першої інстанції, що пенсія має обчислюватися виходячи із заробітної плати за повні календарні місяця підряд у зоні відчуження, тобто відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку №1210, є такими, що не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по втраті годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка призначена на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 28.08.1974.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 05.04.2012 Донецькою облдержадміністрацією, позивачка є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з довідкою МСЕК від 30.12.2003 №045258 ОСОБА_2 мав статус особи з інвалідністю 2 групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

01 грудня 2011 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за січень, лютий 1987 року на найбільш вигідних умовах.

18 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №0500-0211-8/109860 рекомендувало позивачці подати заяву про перерахунок пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1.

Відповідно до архівної довідки Міністерства оборони України від 07.08.96 №51/1/1218 ОСОБА_2 приймав участь у роботах в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_4 у період з 20.12.86 по 23.02.87. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 значиться виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС зона №3,

дні виїзду зона №3 січень 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 30, 31,

лютий 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.

Примітка: с 20.12.86 по 24.02.87 зарахувати знаходження в зоні №0.

Відповідно до довідки СТОВ «Золоті пруди» ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження (військо збори) з 20.12.86 по 23.02.87 за місце роботи СТОВ «Золоті пруди» на посаді шофера колгоспу ім. Куйбишева виплачена заробітна плата в сумі 2564,94 рублів з урахуванням коефіцієнту згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 і постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1240.

Оплата по збільшеним тарифним ставкам за 11 днів січня та 18 днів лютого за роботу в зоні №3 (кратність 4),

за роботу в зоні 0 12 днів грудня, 20 днів січня, 5 днів лютого кратність 1.

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження з якої обчислюється пенсія становить:

грудень (12 днів) 241,70

січень (31 день) 1078,20

лютий (23 дні) 1245,04.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 пропрацював у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, а тому пенсія має обчислюватись виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження, тобто відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку №1210.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Статтею 40 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язаним, вільнонайманим, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Згідно зі ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 1210).

У відповідності до п.1 Порядку № 1210 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

За змістом частини 3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Щодо доводів апелянта, що ОСОБА_2 пропрацював в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1987 роках, що надає право позивачу наполягати на розрахунку пенсії у порядку, визначеному підпунктом 4 пункту 3 Порядку №1210, суд зазначає наступне.

Відповідно до архівної довідки Міністерства оборони України від 07.08.96 №51/1/1218 ОСОБА_2 приймав участь у роботах в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_4 у період з 20.12.86 по 23.02.87. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 значиться виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС зона №3,

дні виїзду зона №3 січень 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 30, 31,

лютий 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.

Примітка: с 20.12.86 по 24.02.87 зарахувати знаходження в зоні №0.

Відповідно до довідки СТОВ «Золоті пруди» ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження (військо збори) з 20.12.86 по 23.02.87 за місце роботи СТОВ «Золоті пруди» на посаді шофера колгоспу ім. Куйбишева виплачена заробітна плата в сумі 2564,94 рублів з урахуванням коефіцієнту згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 і постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1240.

Оплата по збільшеним тарифним ставкам за 11 днів січня та 18 днів лютого за роботу в зоні №3 (кратність 4),

оплата за роботу в зоні 0 12 днів грудня, 20 днів січня, 5 днів лютого (кратність 0).

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження з якої обчислюється пенсія становить:

грудень (12 днів) 241,70

січень (31 день) 1078,20

лютий (23 дні) 1245,04.

Отже, ОСОБА_2 пропрацював у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, а тому пенсія має обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження, тобто відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку №1210.

Позивач помилково вважає, що ОСОБА_2 пропрацював в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1987 роках, оскільки останній перебував в населених пунктах зони відчуження (військо збори) з 20.12.1986 по 23.02.1987, виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС в січні, лютому 1987 року (в різні календарні місяці), а отже відповідає умовам пп. 3 п. 3 Порядку №1210, як особа, яка пропрацювала у зоні відчуження менш 12 місяців підряд.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Трофімчука Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 р. у справі №200/1162/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 р. у справі №200/1162/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко