Справа № 500/2889/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2889/24

27 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Каверіна Сергія Миколайовича звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати із 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати із 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі №500/2479/23 виплачено позивачу перераховане грошове забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018. Після цього до відповідача скеровано адвокатський запит, у якому, серед іншого, адвокат просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення нарахованого та виплаченого на виконання судового рішення за період з 30.01.2020 по день фактичної виплати з наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань. Відповідач листом від 24.04.2024 відмовив у нарахуванні компенсації, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 13.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28.05.2024 до суду надійшов відзив, відповідач заперечує проти позову. Вважає, що протягом проходження військової служби ОСОБА_1 в повному обсязі проводилася виплата грошового забезпечення, індексації. Грошове забезпечення виплачувалося виходячи з розміру посадового окладу військовослужбовця, передбаченого постановою Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704. У періоду, який охоплюють спірні правовідносини, розміри посадових окладів військовослужбовців не змінювалися. Відтак, підстав проводити нарахування грошового забезпечення з іншої розрахункової величини не було, тому відсутні підстави для нарахування заявленої у позовних вимогах компенсації.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 № 232-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини підполковника ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно з наказом Державної прикордонної служби України від 02.03.2023 № 284-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5 зворот).

Під час проходження військової служби та звільнення ОСОБА_1 перебувала на усіх видах забезпечення в Окремій комендатурі охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).

При цьому грошове забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням та інші складові грошового забезпечення, постійні та одноразові виплати) за період проходження військової служби нараховувалося та виплачувалося виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018.

ОСОБА_1 оскаржила до суду зменшення грошового забезпечення розрахованого, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, у справі №500/2479/23 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України), які полягають у застосуванні з 30.01.2020, з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 30.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113172871).

10.04.2024 відповідачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.08.2023, яке набрало законної сили, у справі №500/2479/23 виплачено заборгованість грошового забезпечення у сумі 282 728,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №791 від 09.04.2024 (а.с.8 зворот).

13.04.2024 до відповідача скеровано адвокатський запит, у якому серед іншого, заявник просив надати інформацію про виконання судового рішення у справі №500/2479/23; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення нарахованого та виплаченого на виконання судового рішення за період з 30.01.2020 по день фактичної виплати із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань (а.с.5).

У відповіді на адвокатський запит відповідач листом від 24.04.2024 №09/3098-24-Вих. повідомив адвоката про виконання судового рішення у справі №500/2479/23 шляхом перерахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, про що надав довідку-розрахунок. Стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення, то ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) жодної відповіді не надала, фактично відмовивши у такій компенсації (а.с.6 зворот-7).

Не погодившись із такою бездіяльністю щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, грошове забезпечення).

Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону №2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-III).

Аналогічного змісту норми містяться у Порядку №159, відповідно до якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема на суму місячного грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем грошового забезпечення та його складових, інших виплат, що носили триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі №465/322/17, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20.

Повертаючись до позовних вимог у цій справі, суд зазначає, що судовим рішенням у справі №500/2479/23 встановлений факт невиплати позивачу у належному розмірі грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 02.03.2023, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, відповідач на виконання судового рішення провів перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплатив 10.04.2024 кошти у розмірі 282728,86 грн.

Позаяк несвоєчасне нарахування належних сум місячного грошового забезпечення з 30.01.2020 відбулось з вини відповідача (що було встановлено судом у справі №500/2479/23), то позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до статті 7 Закону №2050-ІІІ, пункту 8 Порядку №159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідач в порушення приписів Закону №2050-ІІІ, Порядку №159 у зв`язку із несвоєчасною виплатою грошового забезпечення виплату компенсації втрати частини доходів не здійснив, а у листі-відповіді від 24.04.2024 на заяву представника позивача щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення, нарахованого та виплаченого на виконання рішення суду у справі №500/2479/23, належно не відреагував, фактично відмовивши у такі виплаті.

Отже, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми права, якими урегульовано спірні правовідносини, межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 за весь час затримки виплати та по день фактичної виплати 10.04.2024 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 за весь час затримки виплати та по день фактичної виплати 10.04.2024 відповідно до Порядку №159.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено та підписано 27 червня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.