Справа № 400/2198/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р. № 400/2198/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення 17 428,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток» (далі Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства 17 428,92 грн пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за листопад 2022 року за період з 09.12.2023 до 14.02.2024 включно.

Відповідачами у позові зазначені Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі Управління або відповідач 1) і Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (далі відповідач 2).

На обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що відповідач 1 не дотримався вимог статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до виникнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму заборгованості, згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, нараховується пеня, сума якої, за розрахунками позивача (що не були заперечені відповідачами), складає 17 428,92 грн.

Управління позов не визнало, у відзиві вказало, що сума бюджетного відшкодування була спірною, і відповідач 1 скористався правом на касаційне оскарження відповідних судових рішень. На думку Управління, зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині спірної суми виникло з дня закінчення процедури судового оскарження, яким відповідач 1 у даному випадку вважає постановлення 04.01.2024 Верховним Судом ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління.

Товариство подало відповідь на відзив Управління, в якій доводи відповідача 1 заперечило.

Управління і Товариство подали додаткові пояснення.

Відповідач 2 подав відзив на позов, в якому вимоги Товариства заперечив. Зміст заперечень полягає у тому, що орган Казначейства не може бути відповідачем у справі; у разі задоволення позову виконання рішення (стягнення суми пені) здійснюється Державною казначейською службою України; докази порушення відповідачем 2 прав та інтересів Товариства відсутні. Суд зауважив, що відзив відповідач 2 подав до суду з пропуском строку.

Правом подати відповідь на відзив відповідача 2 Товариство не скористалося.

В судовому засіданні представник Товариства вимоги адміністративного позову підтримала, представники відповідачів просили у задоволенні позову відмовити.

Як встановлено судом (у тому числі - з рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 400/3777/23), 20.12.2022 Товариство подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2022 року, в якій вказало суму від`ємного значення з ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, - 773 026 грн.

За результатами проведеної перевірки (дата акта перевірки 13.02.2023) Управління податковим повідомленням-рішенням від 21.03.2023 № 04 (далі ППР) зменшило заявлену позивачем суму на 517 626 грн.

Правомірність ППР була предметом розгляду у справі № 400/3777/23, і суд позовні вимоги Товариства задовольнив визнав ППР протиправним та скасував його.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 рішення суду першої інстанції у відповідній частині було залишено без змін.

Отже, правомірність декларування Товариством від`ємного значення з ПДВ у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2022 року в сумі 517 626 грн була підтверджена судовим рішенням, датою набрання законної сили яким, відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, є 30.11.2023.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) встановлений статтею 200 Податкового кодексу України.

Стаття 200 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у листопаді грудні 2023 року) містила такі норми.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7).

Відповідач 1 не заперечив того факту, що Товариство подало відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (773 026 грн).

Згідно з підпунктом 207.7.1 пункту 200.7, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані:

1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер;

2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання);

3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу;

5) реквізити рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг для перерахування бюджетного відшкодування;

6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку;

8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки;

11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом;

12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується;

13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження;

14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження;

15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку/небанківському надавачу платіжних послуг;

16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

У підпункті 200.7.2 пункту 200.7 вказано, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 200.10, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.11, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.14, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (пункт 200.12).

Випадок, передбачений підпунктом «ґ», про який вказано у цьому абзаці, з урахуванням частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, виник 30.11.2023. Тому 01.12.2023 Управління мало відобразити в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування суму 517 626 грн.

У пункті 200.15 вказано, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Управління, з посиланням на останній абзац цього пункту, вказало, що закінченням процедури судового оскарження є не 30.11.2023 (дата постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду), а 04.01.2024 дата ухвали Верховного Суду, яким було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Відповідач 1 вказав на існування колізії і зазначив, що «… пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України трактує загальний порядок визначення терміну дати узгодження по податковому повідомленню-рішенню, яке попередньо оскаржувалося підприємством, а саме день набрання судовим рішенням законної сили. Ця стаття трактує дату узгодження, тобто відображення результатів в ІКС контролюючого органу, вжиття заходів в межах боргу та жодним чином не визначено цією статтею дату, яка дає право контролюючому органу повертати бюджетні кошти, поки не завершилося касаційне провадження …».

Суд ці доводи відхилив.

Абзацом третім пункту 200.15 (в якому вказано про закінчення процедури судового оскарження) було доповнено згідно із Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», далі Закон № 909), і зміст цього абзацу на той час узгоджувався зі змістом абзацу другого цього пункту: «Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету».

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Ці положення (в редакції згідно із Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», далі Закон № 1797) узгоджуються як з пунктом 200.12, так і з абзацами першим та другим пункту 200.15, що є чинними в редакції згідно із Законом № 1797 (текст викладено вище).

У разі існування неузгодженості між норами, виданими один і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

На підставі наведеного суд встановив, що виникнення у Управління відповідного обов`язку (абзац другий пункту 200.15 в редакції згідно із Законом № 1797) обумовлено саме фактом набрання рішенням суду законної сили, що відбулося 30.11.2023, а не днем закінчення процедури судового оскарження (абзац третій пункту 200.15 в редакції згідно із Законом № 909).

Крім того, Управління не довело, що після постановлення Верховним Судом ухвали (04.01.2024) воно діяло згідно з вимогами, викладеними у статті 200 Податкового кодексу України. Як вказало Товариство, відповідач 1 відобразив суму 517 626 грн у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування лише 07.02.2024, при цьому безпідставно зазначив, що датою судового рішення є саме 07.02.2024 (арк. 13).

У пункті 200.13 зазначено, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

З урахуванням викладеного, позивач, за умови дотримання відповідачем 1 вимог статті 200 Податкового кодексу України, мав отримати суму бюджетного відшкодування не пізніше 08.12.2023 (01.12.2023 відображення відповідачем 1 суми у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; строк для відповідача 2, початком якого є 04.12.2023 (наступний операційний (робочий) день за днем відображення), - 08.12.2023 (п`ять операційних (робочих) днів).

У пункті 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (редакція, що була чинною до 29.01.2024) вказано, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Положення другого речення абзацу першого цього пункту не застосовується у разі, якщо така заборгованість зумовлена виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану.

У редакції пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, що діяла з 29.01.2024, зазначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Нарахування пені згідно з абзацом першим цього пункту не здійснюється у разі, якщо така заборгованість зумовлена:

виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану;

зупиненням/відмовою у наданні бюджетного відшкодування за рішенням про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятим у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».

Товариство розрахувало суму пені за період з 09.12.2023 до 14.02.2024 (день погашення заборгованості) 17 428,92 грн. Розрахунок відповідає пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Доводи Управління про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки «… збройна агресія російської федерації як обставина непереборної сили дійсно є форс-мажором …», суд відхилив.

Відповідними змінами, що були внесені до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» (дата набрання чинності 17.03.2022) та Законом України від 10.08.2023 № 3317-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (дата набрання чинності 29.01.2024), не встановлено, що пеня на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість не нараховується у зв`язку із веденням воєнного стану та на період його дії. Зміст цих змін полягає у тому, що звільнення від відповідальності за те, що суми податку не були відшкодовані платнику протягом визначеного статтею 200 Податкового кодексу України строку, допускається за тієї умови, що заборгованість зумовлена виникненням форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням воєнного стану. В даній справі заборгованість зумовлена недотриманням відповідачем 1 вимог Податкового кодексу України. Управління не подало доказів існування форс-мажорних обставин (пов`язаних із введенням воєнного стану), що завадили відобразити суму 517 626 грн у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування 01.12.2023. Крім того, той факт, що вказана сума була відшкодована Товариству 14.02.2024, тобто у п`ятий операційний (робочий) день строку, початком якого є 08.02.2024 (наступний робочий день після відображення Управлінням у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування 07.02.2024), спростовує доводи про існування форс-мажорних обставин. Затримка у бюджетному відшкодуванні в даному випадку обумовлена виключно протиправною бездіяльністю контролюючого органу.

Наявними у справі доказами підтверджується обґрунтованість вимог Товариства, тому суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Судовий збір, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки саме його протиправна бездіяльність призвела до виникнення заборгованості.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу (2 000 грн) Товариство подало: ордер (арк. 8), «Протокол узгодження договірної ціни №1/2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №43/21 від 01 листопада 2021 року» від 01.03.2024 (арк. 14), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2/2024 від 04.03.2024 на суму 2 000 грн (арк. 15).

Ці докази не є достатніми, з огляду на зміст пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, - договір про надання правової (правничої) допомоги та документ на підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) не подані, тому суд дійшов висновку про недоведеність факту понесення Товариством відповідних витрат.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» (вул. Європейська, 8, м. Южноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код - 19292376) 17 428,92 грн пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код - 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Європейська, 8, м. Южноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код - 19292376) судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Датою складення повного судового рішення є дата його ухвалення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна