Справа № 140/36157/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/36157/23 пров. № А/857/6907/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року (головуючого судді Сороки Ю.Ю., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 11 год. 28 хв. в м. Луцьк повний текст рішення складено 16.02.2024) у справі №140/36157/23 за позовом Приватного підприємства «ЛЕС СТАНДАРТ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПП «ЛЕС СТАНДАРТ» 21.12.2023 звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.07.2023 року № за формою «В4».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Антонюк Р.В. в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 розділу V Податкового кодексу України (далі - ПК України) та на підставі наказу від 24.04.2023 №799-п, працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП ЛЕС СТАНДАРТ щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн, за результатами якої складено акт перевірки від 15.06.2023 №9823/07-01/43648570.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ПП ЛЕС СТАНДАРТ п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44 п.85.2 ст.85, ст.185, ст.187, п.198.1, п.п.198.2, п.п.198.3, п.п.198.6 ст.198, п.201.1, п.п.201.4 ст.201 ПК України, внаслідок неправомірно визначеного податкового кредиту у податковій декларації за березень 2023 року на загальну суму в сумі 17 313 535 грн за березень 2023 року, що призвело до завищення показника рядка 19 Декларації на 15 980 585 грн та заниження показника рядка 18 Декларації на 1332 950 грн.

Зокрема, перевіркою показників, відображених в рядках 10-17 декларації за березень 2023 року встановлено, що на формування цих показників вплинуло здійснення операції з імпорту транспортних засобів, що ввезені на митну територію України.

За даними податкової декларації з ПДВ за березень 2023 року, операції з ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів з основною ставкою (р.11.1 декларації) становлять 1 602 266,00 грн, обсяги придбання без ПДВ 8 011 329,00 грн, за даним перевірки становлять 0 грн. (обсяг поставки без врахування ПДВ - 0 грн), різниця 1 602 266,00 грн.

Ввезено на митну територію України товари, необоротні активи за ставкою 20%, а саме - транспортні засоби.

Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.16 Декларації) становить 15 710 520,0 грн, за даним перевірки становлять 0 грн (обсяг поставки без врахування ПДВ - 0 грн.), різниця 15 710 520 грн.

Платником податків на підтвердження показників в декларації за березень 2023 року на запит контролюючого органу не надано будь-яких первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, які відносяться до предмету перевірки, про що складено відповідні акти про ненадання документів (№1156/07-02/43648570 від 02.05.2023, №1209/07-02/43648570 від 03.05.2023, №1245/07-02/43648570 від 04.05.2023, №1258/07-02/43648570 від 05.05.2023 та №1322/07-02/43648570 від 08.05.2023).

У зв`язку із вищевказаним перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року у декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено порушення платником податків п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, ст.185, ст.187, п.198.1, п.198.2., п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого за березень 2023 року: завищення суми від`ємного значення, що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за березень 2023 року (р.21) в сумі 15 980 585 грн; заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) по декларації за березень 2023 року (р.18) в сумі 1 332 950 грн.

На підставі акту перевірки від 15.06.2023 №9823/07-01/43648570 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.07.2023 року № за формою В4, яким зменшено розмір суми від`ємного значення суми податку на додану вартість 15 980 585 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 20.07.2023 року № оскаржено позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 06.09.2023 №26051/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 20.07.2023 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2023 року №, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 14.1.36. статті 14 Податкового кодексу України (далі ПУ України) встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачає, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, зокрема документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Аналізуючи зміст наведених норм Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальними є обставини щодо ознайомлення платника податків у встановлений законом спосіб з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки до її початку. Невиконання вимог пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Так, за правилами абзацу першого пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно пункту 79.1 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. Проте, незважаючи на проголошену п.79.3 ст.79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім.

Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Судом встановлено, що перевірка у межах спірних правовідносин проведена на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 24.04.2023 року №799-п, згідно якого наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПП ЛЕС СТАНДАРТ з 02.06.2023 тривалістю 5 робочих днів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач направив на податкову адресу позивача: 43018, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Курська, буд.13, кв.2 засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення лист від 25.04.2023 №6800/6/03-20-07-02-06, копію наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п та повідомлення від 24.04.2023 №100, однак дане відправлення ПП ЛЕС СТАНДАРТ не отримано, поштове відправлення 218 повернулося на адресу ГУ ДПС у Волинській області з відміткою за закінченням терміну зберігання (том 1 аркуш справи 70).

Представником позивача було направлено на адресу АТ «Укрпошта» запит від 31.01.2024 року про надання інформації та документів, що її підтверджують про кореспонденцію, яка надсилалась на ім`я ПП «ЛЕС СТАНДАРТ» (Україна, 43018, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Курська, будинок 13, квартира 2) від імені Головного управління ДПС у Волинській області (Україна, 43010, Волинська область, місто Луцьк, Майдан Київський, будинок 4) за період з 24.04.2023 року по 01.08.2023 року із зазначенням штрихових кодових ідентифікаторів таких поштових відправлень та/або іншої інформації, що дозволяє визначити дату, час та місце відправки таких листів, відомості про вручення таких листів або повернення листів відправнику.

У відповідь на даний запит було повідомлено, що АТ «Укрпошта» готова провести перевірку та надати інформацію за останні шість місяців щодо пересилання реєстрованих поштових відправлень адресованих на ім`я ПП «ЛЕС СТАНДАРТ» за адресою вул. вул. Курська, буд. 13, кв. 2, м. Луцьк, Волинська обл., 43018, від відправника Головного управління ДПС у Волинській області, у разі надання їх тринадцятизначних номерів.

Представником позивача 03.06.2024 було відправлено на адресу АТ «УКРПОШТА» адвокатський запит Вих. №59/24 із проханням надати інформацію та документи щодо реєстрового поштового відправлення за номером 218, а саме: інформацію та документи, що дозволяють ідентифікувати дату відправки даного листа, інформацію та документи, що дозволяють ідентифікувати дату повернення такого листа відправнику (списків згрупованих поштових відправлень та поштових переказів, фіскальних чеків, квитанцій тощо).

АТ «УКРПОШТА» повідомило представника позивача, що відповідно до положень пунктів 106-109 Правил, заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання. Відповідно до положень пункту 113 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, заява (скарга) користувача послуг поштового зв`язку не розглядається оператором поштового зв`язку в разі коли, минув встановлений для прийняття заяв строк. Отже, враховуючи вимоги пунктів 106-109, 113 Правил, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копії документів щодо пересилання та вручення поштових відправлень. Інформація стосовно пересилання поштового відправлення №218 в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня тому, що воно ймовірно було прийнято до пересилання більше ніж півроку тому. Враховуючи вищевикладене, а також те, що станом на день надання відповіді інформація щодо поштового відправлення №218 в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня, надати інформацію/копії документів щодо його пересилання, немає можливості. Копія роздруківки із сайту додається.

Таким чином, надане поштове відправлення відповідачем за №218 не підтверджує на думку суду надсилання наказу від 24.04.2023 року та повідомлення від 24.04.2023 №100.

Також, відповідач вказував, що копію наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п та повідомлення від 24.04.2023 №100 направлено через електронний кабінет платника податків, про що до матеріалів справи долучено принт-скрин екрану електронного кабінету (том 1 а.с.98).

Однак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з наданого до суду принт-скрину екрану електронного кабінету не можливо встановити що саме, коли саме та кому направлялося, відтак суд не вважає наданий представником відповідача принт-скрин екрану електронного кабінету належним доказом підтвердження надіслання позивачу копії наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п на перевірку та повідомлення від 24.04.2023 №100 про проведення перевірки.

Як вбачається з принт-скрину екрану електронного кабінету, ПП ЛЕС СТАНДАРТ надіслано акти, що засвідчують факт ненадання у визначений у запиті строк платником податків документів, однак причин не направлення копії наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п та повідомлення від 24.04.2023 №100 відповідач суду не надав, що призвело до передчасного висновку в акті перевірки від 15.06.2023 №9823/07-01/43648570 щодо документального не підтвердження суми від`ємного значення, що включається до складу наступного податкового звітного періоду у декларації за березень 2023 року.

Суд наголошує, що невручення платнику податків копії наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п про проведення перевірки та запиту, позбавило ПП ЛЕС СТАНДАРТ можливості надати відповідні документи, які на виконання апеляційного суду були надані до суду.

При цьому, суд не приймає посилання відповідача на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 21.09.2023 у справі №480/5116/22 та від 06.07.2023 №380/7418/22, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

З огляду на що, позивач не був ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку проведення перевірки з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення такої перевірки, що свідчить, що на момент початку проведення перевірки 02.06.2023 позивачу не було вручено копії наказу ГУ ДПС від 24.04.2023 №799-п та повідомлення від 24.04.2023 №100, а тому у відповідача не було підстав для проведення перевірки, результати якої зафіксовані в акті перевірки від 15.06.2023 №9823/07-01/43648570.

При вирішенні цього спору суд звертає особливу увагу на те, що невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, і завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку та правомірності його рішень/дій.

Вимога, яку ПК України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує з чітко зазначеними в статті 17 АК України правами платника податків, а саме: право бути присутнім під час проведення перевірок; право подавати письмові звернення щодо проведення замість документальної невиїзної перевірки - документальну виїзну.

Подібні правові висновки зроблені Верховним Судом при ухваленні постанови від 06 серпня 2019 року у справі №520/8681/18.

Невиконання вказаних вимог, не забезпечення гарантій прав платника податків за усталеною судовою практикою призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.01.2015 року по справі №21-425а14 та Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 року по справі №821/371/17 (провадження №К/9901/1970/17), від 02.09.2020 по справі №820/3426/16 (адміністративне провадження №К/9901/36355/18),від 19.03.2024 у справі №19.03.2024, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ГУ ДПС у Волинській області порушено встановлений ПК України порядок її проведення, що призвело до несвоєчасного повідомлення позивача про призначення і проведення перевірки, та позбавило позивача можливості скористатися своїми правами та гарантіями, наведеними вище, які позивач мав право реалізувати після початку проведення контролюючим органом перевірки.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, суд зазначає про відсутність підстав для дослідження висновків акту перевірки про порушення позивачем вимог ПК України, що узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 серпня 2020 року у справі №160/2116/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.07.2023 у справі №460/2663/22 у випадку встановлення допущення контролюючим органом істотних порушень під час призначення і проведення перевірки, які тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення контролюючого органу, такі висновки можуть бути самостійною підставою для задоволення позову і скасування такого рішення.

Щодо порушення ПП «ЛЕС СТАНДАРТ» за березень 2023 року, а саме завищення суми від`ємного значення, що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за березень 2023 року (р.21) в сумі 15 980 585 грн; заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) по декларації за березень 2023 року (р.18) в сумі 1 332 950 грн., які зафіксовані в акті перевірки, то на виконання вимог Восьмого апеляційного адміністративного суду для повного та всебічного розгляду справи представником позивача надано для суду електронні вантажно-митні декларації за 2022 рік у кількості 780 штук на підставі яких було сформовано від`ємне значення ПДВ, копії договорів купівлі-продажу кількості 10 штук, які укладалися із покупцями товарів позивача, видаткові накладні за 2021-2023 рік у кількості 1934 штуки, що підтверджують продаж товару позивачем, електронні вантажно-митні декларації за 2021 рік у кількості 894 штуки на підставі яких було сформовано від`ємне значення ПДВ.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про протиправність прийнятого Головним управлінням ДПС у Волинській області податкового повідомлення-рішення від 20.07.2023 року № за формою В4, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №140/36157/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено і підписано 26.06.2024