Справа № 520/1626/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 р. Справа № 520/1626/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 25.03.24 по справі № 520/1626/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 за її заявою, поданою у порядку, передбаченому ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ), нарахованої, але не виплаченої її чоловіку ОСОБА_2 на момент його смерті пенсії в сумі 183273,60 грн, розрахованої на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/10863/21, від 12.01.2021 у справі № 520/15333/20, оскільки позивачем було дотримано всіх умов для отримання таких виплат.

З посиланням на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а проінформувала, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку із чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

З урахуванням викладеного та того, що позивач є донькою померлого пенсіонера, проживала разом з ним на день його смерті та звернулась до відповідача з дотриманням строків, передбачених законом, наполягала на наявності у неї права на отримання нарахованої, але не виплаченої її батьку у зв`язку з його смертю вказаної суми пенсії.

Наполягала на помилковості висновків відповідача щодо необхідності у спірній ситуації звертатись із заявою про заміну стягувача задля отримання недоотриманих померлим коштів, оскільки у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонеру з числа військовослужбовців, які мають право на пенсію за вказаним законом, та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 у справі №520/1626/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 у справі № 520/1626/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про ненадання судом першої інстанції належної оцінки фактичним обставинам справи, зокрема тому факту, що відповідач умисно ухиляється від виконання свого обов`язку зі сплати боргу спадкоємцю та не реагує на письмові звернення позивача та його представника. Натомість, суд першої інстанції, протиправно, з формальних підстав, посилаючись на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів відмови відповідача у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273,60 грн, яка належала ОСОБА_2 внаслідок нарахування на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/10863/21 та від 12.01.2021 у справі № 520/15333/20, однак не була отримана ним за життя, протиправно відмовив у задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що в силу положень ч. 2 ст. 71 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, судом першої інстанції протиправно покладено тягар доказування на позивача, що в свою чергу, призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року по справі № 520/15333/20 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 , пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року однією сумою. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 апеляційну скаргу відповідача на рішення ХОАС від 12.01.2021 повернуто скаржнику. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення ХОАС від 12.01.2021 залишено без змін.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року по справі №520/10863/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-88146 від 28.02.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі довідки № ФХ-88146 від 28.02.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 повернуто скаржнику.

Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком за пенсійною справою № ФХ-88146 пенсіонера ОСОБА_2 судом встановлено, що відповідачем на виконання зазначених рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20 ОСОБА_2 нараховано суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_4 зазначено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Крім того в матеріалах справи міститься довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відповідно до якої судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 станом на 19.04.2023 року зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

28.04.2023 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії її померлого батька ОСОБА_2 , яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10863/21 та надати розрахунок на доплату за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10863/21.

Позивач, вбачаючи протиправну бездіяльність у невиплаті ОСОБА_1 сум недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп., яка була нарахована ОСОБА_2 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя, звернулась за захистом своїх прав на її отримання до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.11.2014 № 13-1) (далі по тексту Порядок № 22-1) дійшов висновку про невідповідність адвокатського запиту вимогам абзацу першого та другого пункту 1.1 Порядку № 22-1. При цьому, судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2019 по справі № 522/3665/17, в якій останній дійшов висновку про те, що оскільки об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень, особа, яка звертається до суду з відповідним позовом повинна довести, а суд, в свою чергу, встановити, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду.

З огляду на викладене та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови відповідача у виплаті позивачу суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп., яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушених прав позивача, а відтак з посиланням на ст. 6 КАС України відмовив у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За змістом частини 3 вказаної статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Абзацом 3 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

В силу абзацу 1 пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Тобто, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 19) колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 12.10.2023 позивач та померлий ОСОБА_2 зареєстровані в одному житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 проживала із померлим ОСОБА_2 на момент його смерті.

Отже, в силу приписів статті 61 Закону № 2262-ХІІ позивач є особою, яка має право на виплату недоотриманої пенсії її батька.

Відповідачем не заперечується, що ГУ ПФУ в Харківській області за життя пенсіонера ОСОБА_2 було проведено перерахунок його пенсії з 05.03.2019 та донараховано заборгованість пенсії за період з березня 2019 року по листопад 2021 року у загальному розмірі 183276,60 грн, яка однак залишилася не виплаченою.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що вказана сума у розмірі 183276,60 грн, за виплатою якої представник позивача 28.04.2023 звернулася до відповідача, як дочка померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, яка має право на одержання такої суми пенсії, є заборгованістю з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, а тому у розумінні статті 61 Закону № 2262-ХІІ є саме сумою пенсії, яка підлягала виплаті позивачу.

Разом з цим, незважаючи на покладений на органи Пенсійного фонду України згідно зі статтею 61 Закону № 2262-ХІІ вищевказаний обов`язок, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати померлому вказаної суми.

Посилання суду першої інстанції на те, що адвокатський запит від 28.04.2023 не відповідає вимогам абзацу першого та другого пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як на підставу для відмови у задоволенні позову колегія вважає неприйнятним з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком № 3-1.

Примірна форма заяви про виплату недоодержавної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера визначена в Додатку 5 до Порядку 3-1. Так, зокрема, згідно із додатком 5 вказаного Порядку, обов`язковими реквізитами такої заяви є : найменування територіального органу ПФУ, прізвище, ім`я та по батькові заявника, дата народження, адреса проживання чи перебування, паспорт, РНОКПП (за наявності), прізвище ім`я та по батькові померлого пенсіонера, РНОКПП (за наявності), ПФУ, в якому померлий перебував на обліку, реквізити паспортного документа, дата та підпис заявника.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 3-1, заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 11 Порядку № 3-1 днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).

Приписами пункту 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Розділом IV Порядку № 3-1 визначено, що заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.

Заяви (крім заяви про призначення пенсії) приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

При прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію:

1) ідентифікує заявника (його представника);

2) повідомляє інформацію щодо умов та порядку призначення пенсії;

3) реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Фіксує й засвідчує виявлені розбіжності;

4) з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

5) повідомляє заявника або посадову особу уповноваженого органу (структурного підрозділу) про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

6) сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

7) надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем, баз даних згідно з пунктом 15 розділу II цього Порядку;

8) видає заявнику або посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу) розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 9 до цього Порядку) та/або надсилає уповноваженому органу (структурному підрозділу) повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково, та строк їх подання. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що адвокатський запит від 28.04.2023, в якому висловлено прохання виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії її померлого батька ОСОБА_2 , яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10863/21 та надати розрахунок на доплату за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10863/21, містить всі необхідні реквізити, визначені Додатком 5 до Порядку № 3-1.

Посилання суду першої інстанції на недотримання позивачем порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про отримання недоотриманої померлим пенсії колегія суддів вважає надмірним формалізмом, оскільки зміст поданого представником ОСОБА_1 адвокатського запиту із проханням здійснити таку виплату містить всю необхідну інформацію, яка дає змогу оцінити намір заявника.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.05.2022 у справі № 520/4803/19.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача до вказаного адвокатського запиту були надані всі необхідні документи, передбачені Порядком № 3-1, зокрема : протокол за пенсійною справою, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 12.10.2023, копія паспорта позивача, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, розрахунок на доплату (виплату, отримання) пенсії пенсіонера ОСОБА_2 , копія згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що отримання відповідачем запиту із проханням здійснити виплату нарахованої померлому пенсії підтверджується відміткою ГУ ПФУ в Харківській області із датою отримання (28.04.2023).

Разом з цим, доказів надання відповіді на адвокатський запит представника позивача щодо виплати позивачу суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. чи проведення відповідної виплати, відповідачем, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку про допущення ГУ ПФУ в Харківській області протиправної бездіяльності щодо нездійснення розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату їй суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп., яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб підлягає захисту у разі встановленням судом факту їх порушення.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року дійшов до висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п. п. 6, 8 ч. 1 ст.3, ч. 1 ст.6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд апеляційної інстанції враховує, що єдиним органом до повноважень якого належить вирішення питання щодо здійснення виплати пенсії є територіальний орган Пенсійного фонду до якого особа звернулася з відповідною заявою. При цьому, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим.

Проте, як підтвердилось під час апеляційного перегляду даної справи, відповідачем не приймалось жодних рішень за результатом отриманої від позивача заяви. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах, не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 44 Закону № 1058-IV.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про передчасність позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя, а відтак, остання задоволенню не підлягає.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З огляду на викладене, враховуючи, що під час апеляційного перегляду справи підтвердилось допущення ГУ ПФУ в Харківській області протиправної бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача від 28.04.2023, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп., яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсястаттею 322 КАС України,статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішенняСерявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справіСерявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі № 520/1626/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 9330-3447-3053-4371 від 17.01.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 03.04.2024 № 0.0..1 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.

Отже, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн, та за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі № 520/1626/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.04.2023 про виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2023 про виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суми недоотриманої пенсії в розмірі 183273 грн. 60 коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три грн. шістдесят коп.), яка належала ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у справі 520/10863/21 та 12.01.2021 у справі 520/15333/20, але не була ним одержана за життя.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн, 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін В.Б. Русанова