Справа № 160/25464/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/25464/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 №70 від 13.07.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи: з 08.08.1980 по 04.12.1980 в Апостолівському автотранспортному підприємстві 11206, з 18.08.1983 по 01.09.1987 в автобазі тресту «Дніпроводбуд», з 01.09.1987 по 29.01.1993 в автобазі тресту «Криворіжводбуд», з 01.02.1993 по 17.05.1994 на посаді водія УПТК тресту «Криворіжводбуд», з 18.05.1994 по 12.11.2001 у ВАТ «Дніпроводбуд»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту права на її виникнення з 25.04.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії із посиланням на те, що недостатньо страхового стажу, проте у позивача наявні всі документи, що підтверджують стаж роботи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 №70 від 13.07.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи: з 08.08.1980 по 04.12.1980 в Апостолівському автотранспортному підприємстві 11206, з 18.08.1983 по 01.09.1987 в автобазі тресту «Дніпроводбуд», з 01.09.1987 по 29.01.1993 в автобазі тресту «Криворіжводбуд», з 01.02.1993 по 17.05.1994 на посаді водія УПТК тресту «Криворіжводбуд», з 18.05.1994 по 12.11.2001 у ВАТ «Дніпроводбуд».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.07.2023 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 08.08.1980 по 04.12.1980, з 18.08.1983 по 01.09.1987, з 01.09.1987 по 29.01.1993, з 01.02.1993 по 17.05.1994, оскільки записи про звільнення з роботи не засвідчені печаткою підприємств. Також зазначено, що до заяви про призначення пенсії за віком позивачем додано дублікат трудової книжки. Пунктом 5.2 Інструкції № 58 передбачено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). У відповідності до пункту 5.3. Інструкції № 58 якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Оскільки дата заповнення дубліката трудової книжки значно перевищує вказаний період роботи, підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 18.05.1994 по 12.11.2001 у ВАТ «Дніпроводбуд» відсутні. Також, до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 1999 року по 2023 рік на

підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 станом на дату звернення складає 20 років 06 місяці 16 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058. Вимогами чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення передбачено, що для призначення пенсії за віком необхідно: досягнення особою віку, визначеного законом; наявність необхідного страхового стажу роботи. Відсутність однієї з вказаних умов не породжує виникнення права на призначення пенсії. З огляду на те, що позивач не набув необхідного страхового стажу (30 років), приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії від 13.07.2023 №70, Головне управління діяло виключно у спосіб та в межах своїх повноважень. Будь-яке порушення прав ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення з боку Головного управління відсутнє. Проте, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 05.07.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

13.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №70 про відмову у призначенні пенсії за віком.

В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на момент звернення становить:

20 років 06 місяців 16 днів що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховані наступні періоди: з 08.08.1980 по 04.12.1980; з 18.08.1983 по 01.09.1987; з 01.09.1987 по 29.01.1993; з 01.02.1993 по 17.05.1994; - відсутні печатки підприємств при звільненні; з 18.05.1994 по 12.11.2001- записи про періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, документ не поіменований як дублікат трудової книжки.

Так, відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 28.12.2000 позивач:

з 08.08.1980 по 04.12.1980 працював на посаді ученика слюсаря в Апостолівському автотранспортному підприємстві 11206 ;

з 18.08.1983 по 01.09.1987 працював на посаді водія автоколони №9 автобази тресту «Дніпроводбуд»;

з 01.09.1987 по 29.01.1993 працював на посаді водія 1 класу автобази тресту «Криворіжводбуд»;

з 01.02.1993 по 17.05.1994 працював на посаді водія УПТК тресту «Криворіжводбуд»;

з 18.05.1994 по 12.11.2001 працював водієм 3 класу Автоколона №9 АТБ «Дніпроводбуд».

Відповідно до архівної довідки від 18.04.2023 ОСОБА_1 прийнято в «АТП 03131 Апостолівського району» учнем слюсаря з 08.08.1980 та звільнено з 04.12.1980.

Відповідно до довідки Автоколони №9 філія ДП автобази ВАТ «Дніпроводбуд» ОСОБА_1 прийнятий наказом №122-к від 10.08.1983 водієм.

Відповідно до довідки автоколони №9 автобази тресту «Дніпроводбуд» ОСОБА_1 з 18.08.1983 по 01.09.1987 працював на посаді водія.

Згідно з довідкою про підтвердження трудового стажу, виданої ДП «Пересувна механізована колона №205» ТДВ «Трест «Дніпроводбуд» від 22.06.2023 за №17, ОСОБА_1 , за період з 18.08.1983 по 12.11.2001 працював водієм у структурах тресту «Дніпроводбуд», «Криворіжводбуд».

Відповідно до цієї довідки трудові книжки працівників АК-9, первинні документи по нарахуванню заробітної плати, накази прийому робітників на роботу та звільнення згоріли при пожежі 19 березня 2000 року, що підтверджується довідкою про пожежу, виданої Апостолівським PB ГУ МНС в Дніпропетровській області від 12.10.2005 №114.

Вважаючи такі дії відповідачів та рішення про відмову у призначені пенсії за віком та у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи протиправними, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 64 Закону №1058, виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: - отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; - проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; - вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; - порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за цей період страхового стажу, відповідач має право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі також Порядок №637).

Пунктами 1-2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз вказаних норм права свідчить про те, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №415/4914/16-а, від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а, від 21.05.2020 у справі №550/927/17 та від 26.04.2021 у справі №348/2180/16-а.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція №58) також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно положень пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

До прийняття наведеної вище Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (чинної на момент заведення трудової книжки позивача, далі також Інструкція № 162), пунктом 1.1. якої було також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Судом встановлено, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем було подано трудову книжку НОМЕР_1 від 28.12.2000 та додаткові документи.

Проте, відповідачем до страхового стажу не зараховані наступні періоди: з 08.08.1980 по 04.12.1980; з 18.08.1983 по 01.09.1987; з 01.09.1987 по 29.01.1993; з 01.02.1993 по 17.05.1994; - відсутні печатки підприємств при звільненні; з 18.05.1994 по 12.11.2001- записи про періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, документ не поіменований як дублікат трудової книжки.

Колегія суддів враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні уточнюючої довідки.

Окрім цього, колегія суддів підкреслює, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 та від 06.03.2018 у справах №754/14898/15-а, №127/9055/17, від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 08.02.2021 у справі № 487/68/17, від 30.09.2021 у справі №300/860/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи проаналізовані норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення відповідача №70 від 13.07.2023 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 з мотивів, наведених у ньому та наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, що не спростовано скаржником.

Скаржником не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції стосовно наявності у позивача достатнього страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.07.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому враховуючи приписи статті 308 КАС України, колегія суддів на надає оцінку таким висновкам суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко