Справа № 545/1576/24
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1576/24
Провадження № 2-а/545/46/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Литвинову В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.04.2024 року відносно неї складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоювала ,було порушено процесуальний порядок розгляду адміністративного матеріалу, докази в підтвердження факту вчинення нею правопорушення відсутні .

Ухвалою суду від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позов, в якому остання проти задоволення позову заперечувала, вказала, що своїми діями позивач порушив п. 16.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На відео з реєстратора зафіксовано факт порушення ПДР України транспортним засобом Renault duster, а саме від моменту порушення до зупинки транспортного засобу. Під час розгляду справи 05.04.2024 року позивачу було повідомлено причину зупинки, ознайомлено із усіма правами , передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Також зазначила, що користування правовою допомогою є виключно правом особи, обов`язку забезпечити водія такою допомогою на працівників поліції законодавством не покладено, що і було роз`яснено позивачу. Позивач не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, але жодних дій спрямованих саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу не вчиняла. Жодних клопотань , у тому числі і про перенесення розгляду справи на іншу дату не надходило.

Позивач надала суду заяву, в якій розгляд справи прохала проводити без її участі, позов підтримала.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог прохала відмовити.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП ,адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що 05.04.2024 року поліцейською 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови вбачається, що о 17 год. 28 хв. в м. Полтава по вул. Київське шосе, 4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Європейської та вул. Київське шосе при увімкненні зеленого світлофора на додатковій секції, на якому міститься стрілка з покажчиком напрямку руху ліворуч, не продовжив рух у вказаному стрілкою напрямку, що створило перешкоду транспортним засобам, що рухалися за ним по тій самій смузі, чим порушив п. 16.10 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих правил.

Згідно вимог п. 16.10 ПДР України, на перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водій, який перебуває на смузі, з якої робиться поворот, повинен продовжувати рух у напрямку, що вказує стрілка, ввімкнута в додатковій секції, якщо його зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ним по тій самій смузі.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Судовим розглядом встановлено, що факт вчинення правопорушення зафіксовано на відеореєстратор, розгляд справи про адміністративне правопорушення фіксувався за допомогою службової нагрудної відеокамери, яка розміщена на одязі поліцейських.

Як вбачається із наданого відповідачем відео з реєстратора автомобіля працівників поліції, при увімкненні зеленого світлофора на додатковій секції, на якому міститься стрілка з покажчиком напрямку руху ліворуч, позивач, перебуваючи на смузі руху, з якої робиться поворот, не продовжила рух у вказаному стрілкою напрямку, що створило перешкоду транспортним засобам, що рухалися за нею по тій самій смузі.

Доводи позивача про те, що після вмикання зеленої стрілки в додатковій секції світлофора, наявні попереду транспортні засоби не продовжили рух, і тому вона була позбавлена можливості здійснити рух у вказаному стрілкою напрямку та виконати вимоги п.16.10 ПДР України, є безпідставними та спростовуються відеозаписом подій.

Твердження позивача про порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині ненаданні можливістю скористатися допомогою адвоката, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно дост.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з ч.3ст. 271 КУпАП, якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, позивачу було роз`яснено права працівником поліції, надана можливість скористатися правовою допомогою, було надано час для реалізації свого права, що слідує із відеозапису з бодікамери. Проте, ОСОБА_1 такою можливістю не скористалася.

Разом з тим, жодних клопотань, у тому числі про перенесення розгляду справи на іншу дату не заявляла.

Отже, доводи позивача щодо порушення його прав інспектором під час розгляду справи, не знайшли свого підтвердження.

Дослідивши оскаржувану постанову суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, позивачем порушено п.16.10 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно вимог ч.1 ст.77 , ч.1 ст.90 КУпАП , кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення , а суд оцінює докази , які є у справі , за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на їх безпосередньому , всебічному , повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність оскаржуваної позивачем постанови .

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова складена повноважною особою , за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи вище викладене, суд вважає , що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню .

Оскільки в задоволення позову відмовлено в повному обсязі, згідно вимог ст.139 КАСУ судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи, не підлягають стягненню на його користь.

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,246,250, 286 КАС України, суд,-

В и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря