Справа № 380/22927/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22927/23 пров. № А/857/5095/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. у справі №380/22927/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Олександра Формагея, посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Валерія Тарасюка про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання утриматися від вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/22927/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Олександра Формагея, посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Валерія Тарасюка про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання утриматися від вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року.

Так, 29.05.2024 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М., яка обґрунтована тим, що призначення розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику сторін, на її думку не узгоджується з нормами КАС України та існує певна неупередженість щодо розгляду її апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Шевчук С.М., від розгляду справи №380/22927/23.

Надалі, 20.06.2024 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М., з аналогічних підстав, наведених в заяві від 29.05.2024 року, де заявник серед іншого вважає що призначення розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику сторін, на її думку не узгоджується з нормами КАС України та існує певна неупередженість щодо розгляду її апеляційної скарги.

Твердить заявниця про те, що колегією суддів не всебічно та не повно з`ясовано обставини, які визнаються сторонами у відзиві на апеляційну скаргу. Вважає, що колегія суддів упередженою поведінкою у справі №380/22927/23 зумовила неправильне застосування норм матеріального права статті 55 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» як джерела права, ст.ст. 7, 56, 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чим порушили норми процесуального права ст. ст. 2, 5, 11, 17, 77, 268, 287 КАС України.

Вищенаведені факти наявності порушень суб`єктивного критерію упередженості вищезазначеної колегії суддів засвідчують об`єктивний критерій, що колегія суддів не забезпечила можливості будь-якого сумніву безсторонності суддів у справі №380/22927/23.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. визнано необґрунтованою. Справу передано для визначення іншої колегії суддів для вирішення питання про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2024 року, вказану справу передано для вирішення питання про відвід на розгляд складу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Курилець А.Р., судді Мікула О.І., Пліш М.А.

У зв`язку з перебуванням у відпустці та, відповідно відсутністю згідно табелю обліку робочого часу суддів Мікули О.І. та Пліша М.А., на підставі службової записки заступником керівника апарату суду винесено вмотивоване розпорядження № 3634/24 від 25 червня 2024 року про здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 25 червня 2024 року в справі № 380/22927/23 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Курилець А.Р., судді Гінда О.М., Ніколін В.В.

За правилами ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу).

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: неприпустимою є повторна участь судді в розгляді адміністративної справи.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають наведені заявником обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Слід зазначити, що приписи статті 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи утручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно колегія суддів підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М., апеляційний суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «apriori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України)

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 №46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

В даному контексті суд звертає увагу заявниці на те, що ні апеляційна скарга (т.2 а.с.1), ні уточнена апеляційна скарга (т.2, а.с.10-14) не містили клопотання про розгляд справи за участю учасників справи.

Разом з тим оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року ухвалено в справі, яка розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справи, що безпосередньо в силу приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України надає можливість суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

При цьому клопотання про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, яке надійшло 16 травня 2024 року за вх.№ К-28340/24, не могло бути враховано апеляційним судом, позаяк таке передано головуючому судді 17 травня 2024 року, а справа № 380/22927/23 була призначена до апеляційного розгляду ухвалою від 16 травня 2024 року.

Окрім того, стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (§ 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Частиною 4 ст. 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Водночас колегія суддів зауважує, що у заяві про відвід не доведені будь-які факти прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Також, колегія суддів наголошує, що з врахуванням ч. 2 ст. 311 КАС України, суд дійшовши до висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, відтак ухвалою від 30 травня 2024 року постановлено перейти із письмового провадження у відкрите судове засідання. Тому призначено розгляд даної справи у відкрите судове засідання на 16 липня 2024 року о 13 год. 30 хв., зал судового засідання №4, яке відбудеться в приміщенні Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Щодо аргументів про повноту з`ясування обставин справи, то апеляційний суд наголошує, що такі питання вирішуються на стадії судового розгляду, і аж ніяк при розгляді питання про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до судового розгляду.

Разом з цим питання дотримання колегією суддів норм матеріального та процесуального права під час розгляду конкретної адміністративної справи не може бути предметом з`ясування в межах вирішення питання про відвід.

Тому, аргументи, якими позивач мотивує свою заяву про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цим суддею.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обставини наведені заявником у заяві про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. не можуть свідчити про упередженість, необ`єктивність та певну зацікавленість судді у розгляді вказаної справи, а тому не можуть бути підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 38, 39, 40, 325, 328 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кухтея Р.В. та суддів Носа С.П., Шевчук С.М. у справі №380/22927/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Олександра Формагея, посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Валерія Тарасюка про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання утриматися від вчинення дій - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін