Справа № 760/4741/19
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/4741/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Кавун В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 27 у м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Жуковського Романа Миколайовича про визнання дій щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконними дії заступника командира роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Жуковського Романа Миколайовича щодо складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 161106 від 15.12.2018 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.12.2018 заступником командира роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Жуковським Романом Миколайовичем у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 161106 від 15.12.2018 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що після зупинки транспортного засобу позивача, працівник поліції Жуковський Р.М. чинив на нього психологічний тиск, а саме: всілякими способами відмовляв ОСОБА_1 їхати до медичного закладу для визначення стану сп`яніння та наполягав на тому, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не є тотожним керуванню транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, запевняв, що в разі виявлення у позивача стану наркотичного сп`яніння, останнього занесуть у відповідний реєстр, поставлять на облік та він буде змушений періодично відвідувати лікаря-нарколога, чим завдав позивачу сильні душевні страждання.

Зазначає, що протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, який вручено йому, та протокол, який міститься в матеріалах адміністративної справи відрізняються один від одного.

Крім того, Жуковським Р.М. було грубо порушено право позивача на захист, не було роз`яснено в повній мірі його законних прав та обов`язків, чим допустив грубе порушення конституційних прав позивача, що також свідчить про формальне ставлення до своїх посадових обов`язків.

Посилається в своєму позові й на те, що в матеріалах справи відсутнє й направлення до відповідної медичної установи - його як водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

15.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 18.02.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.08.2019 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.

Ухвалою суду від 26.06.2024 провадження в частині вимог позивача до відповідача про визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 161106 від 15.12.2018 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрито.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення БД № 161106 від 15.12.2018 за ч.1 ст. 130 КУпАП, з якого вбачається, що позивач керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, зіниці очей звужені та на світло не реагують. Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та посилається на те, що дії відповідача щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення були вчинені з суттєвими порушеннями вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно зі ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.124 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ст. 221 КУпАП).

Суд звертає увагу на те, що факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину особи в дорожньо-транспортній пригоді.

Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.

Разом з тим, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи.

З аналізу наведеного слід дійти висновку про те, що протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов`язки для суб`єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.

Таким чином, дії посадових осіб із включення до протоколу про адміністративне правопорушення певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків.

Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, дії посадових осіб щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в п. 17 Постанови Верховного Суду (від 10.05.2018 р., справа № 760/9462/16-а), адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як випливає з правових позицій ВС України, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 18 вищевказаної Постанови, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

З вищевикладеного слідує, що оскаржувати особа може рішення (постанову) суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку позивач оскаржує дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке фіксує факт вчинення адміністративного правопорушення, а не факт накладення або не накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд зазначає, що повноваження поліцейського щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП передбачені ч. 2 п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та ст. 255 КУпАП, а тому відповідач при складанні протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП діяв в межах своїх повноважень.

Також слід зауважити, що дії поліцейського щодо скаладання відповідного протоколу не є окремим предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки такі дії не відповідають вимогам ст. 19 КАС України, а тому доводи сторони позивача, зокрема, про відсутність правових підстав для складання протоколу відносно позивача не можуть розглядатись в межах даної справи, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючив викладене, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов про визнання дій відповідача протиправними є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 130, 245, 246, 251, 252, 254, 268, 278, 279, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника командира роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Жуковського Романа Миколайовича про визнання дій щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення протиправними, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.06.2024.

Суддя О.М.Букіна