Справа № 522/6899/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

м. Київ

справа № 522/6899/17

адміністративне провадження № К/990/11653/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління ДАБК Одеської міської ради) про визнання незаконним припису, визнання незаконними та скасування постанов,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій, встановлені судами попередніх інстанцій обставини:

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати:

протокол від 15.03.2017 про порушення у сфері містобудівної діяльності вимог пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI);

протокол від 15.03.2017 про порушення у сфері містобудівної діяльності вимог частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI;

акт перевірки від 15.03.2017;

припис від 15.03.2017 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким необхідно усунути порушення відповідно до чинного законодавства у термін до 15.04.2017;

постанову від 30.03.2017 №038/17/167-вих про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 57 600 грн;

постанову від 30.03.2017 №039/17/168-вих про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 72 000 грн.

2. Приморський районний суд м. Одеси постановою від 09.11.2017, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, у задоволенні позову відмовив.

3. Верховний Суд постановою від 08.06.2022 скасував постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 закрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Управління ДАБК Одеської міської ради в частині визнання незаконними складених останнім: протоколу від 15.03.2017 про порушення у сфері містобудівної діяльності вимог пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону № 3038-VI (будівництво без права на виконання будівельних робіт), за що передбачена відповідальність згідно абзацу 3 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон №208/94-ВР), протоколу від 15.03.2017 про порушення у сфері містобудівної діяльності вимог частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI (експлуатація закінченого будівництвом об`єкта, не прийнятого в експлуатацію), за що передбачена відповідальність згідно абзацу 3 пункту 6 частини другої статті 2 Закону №208/94-ВР; акта перевірки від 15.03.2017 дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо будівництва без права на виконання будівельних робіт споруди автомийки та експлуатації закінченого будівництвом об`єкту (споруди авто мийки), не прийнятого в експлуатацію.

5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2022, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано:

припис Управління ДАБК Одеської міської ради від 15.03.2017 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким необхідно усунути порушення відповідно до чинного законодавства у термін до 15.04.2017;

постанову Управління ДАБК Одеської міської ради від 30.03.2017 за № 038/17/167-вих.;

постанову Управління ДАБУК Одеської міської ради від 30.03.2017 за № 039/17/168-вих.

6. Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій встановили, що:

6.1. 14.03.2017 співробітниками Управлінням ДАБК Одеської міської ради, на підставі наказу №01-13/83 від 13.03.2017 та звернення фізичної особи №01-8/138-вх від 03.03.2017 про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, було проведено позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва мобільної автомобільної мийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (гідропарк «Лузанівка», автостоянка). Перевіркою встановлено, що за вказаною адресою функціонує та експлуатується автомийка, будівельні роботи не виконуються. Будь яких документів дозвільного характеру на її розміщення надано не було.

6.2. 15.03.2017 за результатами вказаної перевірки були складені: 1) акт перевірки від 15.03.2017; 2) протокол від 15.03.2017 про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону № 3038-VI, а саме здійснення будівництва авто-мийки без права на виконання будівельних робіт (тобто самочинне будівництво); 3) протокол від 15.03.2017 про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI, а саме експлуатація закінченого будівництвом об`єкта (авто-мийки) не прийнятого в експлуатацію; 4) припис від 15.03.2017 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у термін до 15.04.2017. Усі складені за результатами перевірки матеріали не були вручені позивачці через відмову в їх отриманні та були надіслані їй поштою.

6.3. У подальшому, на підставі вказаних вище акта перевірки та протоколів від 15.03.2017, уповноваженою особою відповідача 30.03.2017 прийняті постанова №038/17/167-вих - про накладення на позивача штрафу за порушення вимог пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону № 3038-VI у сумі 57 600 грн та постанова №039/17/168-вих - про накладення на неї штрафу за порушення вимог частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI у сумі 72 000 грн, копії яких були направлені на адресу позивачки поштою.

6.4. Згідно висновку ФОП ОСОБА_2 №6/14 від 19.03.2014 будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 в результаті проведеного дослідження встановлено, що при монтажі автомобільної мийки на 2 пости, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 не виконувались роботи з улаштування фундаментів. Збірно-розбірна споруда не має жорсткої конструктивної схеми та її переміщення можливе без зміни призначення.

6.5. Відповідно до висновку судового експерта Дзінька А.І. №855/2018 будівельно-технічної експертизи від 25.04.2018 встановлено, що об`єкт дослідження автомобільна мийка автономна мобільна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не є об`єктом нерухомого майна.

6.6. Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №123 від 30.03.2017 «Про демонтаж тимчасових споруд» Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради доручено вжити заходів з демонтажу тимчасових споруд згідно з переліком, зокрема, пункт 19 Переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_3 (група тимчасових споруд), оскільки тимчасова споруда розміщена протиправно (без паспорта прив`язки та укладеного договору).

6.7. Відповідач не довів, що об`єкт, на якому ним здійснена перевірка з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів є об`єктом будівництва, який має капітальний характер, має фундамент будь-якого типу та не може бути переміщений.

7. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач у цій справі не довів належність станом на час проведення перевірки та ухвалення оскаржених рішень автомобільної мийки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 «Ж, до об`єктів будівництва. Натомість позивачем надані докази та доведено, що ця автомобільна мийка не є капітальною спорудою, не має фундаменту, є тимчасовою спорудою, а тому на цей об`єкт не розповсюджуються вимоги Закону № 3038-VI, а отже і відповідальність, передбачена цим Законом також не розповсюджується, у зв`язку із чим оскаржуваний припис і постанови є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги, заперечень (відзиву) на касаційну скаргу:

8. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

8.1. Мотивами на обґрунтування доводів касаційної скарги вказано, що суди попередніх інстанцій не правильно застосували до спірних правовідносин норми Закону України від 06.09.2005 №2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон №2807-IV) і Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI та не застосували норми Закону № 3038-VI, Закону №208/94-ВР, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553). При цьому суди не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, викладених у постанові від 13.04.2022 у справі №640/3417/19.

8.2. У касаційній скарзі відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що перевірена відповідачем автомийка не є капітальною, а є тимчасовою спорудою.

9. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

10. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

11. Основним доводом позовної заяви позивача, з яким погодились суди попередніх інстанцій, було те, що відповідач безпідставно відніс автомийку автономну автомобільну до капітальної споруди ІІ-ої категорії складності об`єктів будівництва, хоч така автомийка, на думку позивача, є тимчасовою спорудою. На підтвердження цих доводів позивачем надавались до суду першої та апеляційної інстанції докази: Технічні умови автомийки автономної мобільної ТУ У 29.1--001:2007; висновок №6/14 від 19.03.2014 будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 з додатками); висновок експерта №855/2018 будівельно-технічної експертизи від 25.04.2018 за заявою ОСОБА_1 ; рішення виконкому Одеської міської ради №123 від 30.03.2017 про демонтаж тимчасових споруд.

12. Згідно ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затвердженого наказом Мінрегіону України від 04.06.2014 № 163: будівництво це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва; об`єкт будівництва це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури; будівлі це різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучоогороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для життєдіяльності людей та виробництва продукції; споруда - штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, встановлений стаціонарно (нерухомо) відносно землі та призначений для досягнення певних цілей.

13. Суди попередніх інстанцій дослідили вказані докази, та встановили, що мобільна автомобільна мийка, розташована за адресою: АДРЕСА_3-«Ж» (гідропарк «Лузанівка», автостоянка), визначається як тимчасова споруда. Вона виготовлена з полегшених конструкцій, фундамент не облаштований. Відтак суди, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, прийшли до висновку про те, що мобільна автомобільна мийка є тимчасовою спорудою, оскільки має всі наявні їй ознаки за конструкцією, а відповідачем не доведено, що об`єкт, на якому здійснена перевірка з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів на час проведення перевірки є об`єктом будівництва, який має капітальний характер, має фундамент будь-якого типу та не може бути переміщений, а отже і відповідальність, передбачена Законом № 3038-VI до правовідносин, щодо яких виник спір у цій справі, не застосовується.

14. У цій справі Верховний Суд у постанові від 08.06.2022, направляючи справу на новий судовий розгляд, зробив висновок про те, що залежно від встановлення фактичних обставин цієї справи різним є правове регулювання спірних відносин. Зокрема, у разі віднесення автомобільної мийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3-«Ж» (гідропарк «Лузанівка», автостоянка) до тимчасової споруди, правове регулювання спірних відносин здійснюватиметься відповідно до вимог Закону №2807-IV і Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI, а у разі віднесення до капітальної споруди - відповідно до вимог Законів № 3038-VI та №208/94-ВР.

15. Розвиваючи цей висновок, колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що згідно статті 28 Закону № 3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону №2807-IV.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

16. Закон № 2807-IV визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Система благоустрою населених пунктів включає: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів (стаття 3).

17. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, малі архітектурні форми (пункт 9 частин першої статті 21 Закону № 2807-IV).

За змістом частини другої статті 21 цього Закону до малих архітектурних форм належать, у тому числі, павільйони, навіси. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил (частина третя цієї ж статті).

18. Для мети нормування у сфері благоустрою затверджуються Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Правила благоустрою території міста Одеси затверджені рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI.

19. Державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями (стаття 39 Закону № 2807-ІV).

Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, які для здійснення такого контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів (стаття 40 Закону № 2807-ІV).

Громадський контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється громадськими інспекторами благоустрою населених пунктів згідно з положенням, яке затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (стаття 41 Закону № 2807-ІV).

20. До відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: 1) порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проектуванні об`єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; 3) порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об`єктів благоустрою; 4) порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; 5) порушенні режиму використання і охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; 6) самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту; 7) пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою населених пунктів; 8) знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; 9) забрудненні (засміченні) території населеного пункту; 10) неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.

Законом може бути встановлена відповідальність і за інші види правопорушень у сфері благоустрою населених пунктів (стаття 42 Закону № 2807-ІV).

21. Отже, система благоустрою населених пунктів є самостійною, відмінною від сфери містобудування діяльністю, спрямованою на створення сприятливих умов для життєдіяльності людини. При цьому вказана система включає в себе, зокрема, управління у відповідній сфері, нормування діяльності у сфері благоустрою, контроль у відповідній сфері і встановлює відповідальність за порушення законодавства у сфері благоустрою.

22. Відповідно, правове регулювання правовідносин, щодо яких виник спір у цій справі, здійснюється на підставі норм Закону № 2807-ІV та Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI.

23. Між тим, Закон № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами (стаття 3 Закону).

24. Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 4 Закону № 3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

25. Частинами першою та третьою статті 6 Закону № 3038-VI визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

26. Частиною першою статті 41 цього Закону встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

26. Отже, аналіз зазначених норм права свідчить, що архітектурно-будівельний контроль це діяльність уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, що має на меті перевірити дотримання зобов`язаними суб`єктами (замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Тобто, коло об`єктів та суб`єктів архітектурно-будівельного контролю є обмеженим, а мета владної діяльності чітко визначена. Такий контроль може бути проведений лише відносно суб`єктів містобудування, які будують або збудували об`єкт будівництва.

27. Проте за обставинами цієї справи відповідачем було здійснено заходи державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до норм Закону № 3038-VI та Порядку № 553 не у сфері містобудівної діяльності, а у сфері благоустрою. Між тим вказані правовідносини не регулюються нормами Закону № 3038-VI та Порядку № 553, а регулюються нормами Закону № 2807-ІV та Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI, про що правильно вказали суди попередніх інстанцій.

28. За наведених обставин суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою, передбаченою статтею 350 КАС України для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

29. При цьому колегія суддів відхиляє доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про не врахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.04.2022 у справі №640/3417/19, оскільки правовідносини вказаної справи не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Зокрема, у справі № №640/3417/19, Верховний Суд зробив висновок про неможливість знесення як тимчасової споруди на підставі Закону № 2807-ІV будівлі, на яку у встановленому порядку зареєстроване право власності та якій у встановленому порядку присвоєно поштову адресу.

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій не встановлювались відповідні фактичні обставини станом на час проведення перевірки та прийняття оскаржених рішень відповідача (березень 2017 року).

Керуючись статтями 327, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя В.М. Шарапа

Судді: В.М. Кравчук

О.П. Стародуб