Справа № 380/11093/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 рокусправа № 380/11093/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії щодо обчислення та виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року;

визнати протиправними дії щодо ненарахування і невиплати при звільненні його з військової служби (23 лютого 2024 року) грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Постановою №43 чітко передбачено передачу функцій і повноважень територіальних органів, що ліквідуються згідно з такою, в тому числі, й ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стверджує, що Азово-Чорноморськимрегіональним управлінням в період з 29.01.2020 року по 08.07.2020 року не проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року. Зазначає, що застосування у вказаному періоді розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу та обчислення виплат грошового забезпечення у меншому розмірі ніж передбачено законом, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві зазначає, що у даному випадку наявна колізія з боку позивача, оскільки згідно позовних вимог позивач просить суд захистити його право і визнати протиправними дії відповідача, на які посилається як підставу свого порушеного права і які відповідачем вчинені у відповідності до норм Закону. Стверджує, що у позовній заяві не конкретно сформовано позовну вимогу щодо визнання протиправними дій Західного регіонального управління, оскільки таких дій воно не вчиняло. Оскільки норма п.3 розділу ІІ Закону №1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою, ніж положення п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, правових підстав обчислення грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових за спірні періоди, враховуючи розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, немає.

Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №274-ос від 11.09.2019 року позивача зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №114-ос від 08.07.2020 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №204-ос від 09.07.2020 року позивача зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №41-ос від 16.02.2021 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №80-ос від 23.02.2024 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

01.03.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова чати НОМЕР_1 ) із заявою, в якій просив у разі неправильного нарахування і виплати з 29.01.2020 року по 15.02.2021 року грошового забезпечення здійснити нарахування і виплату його у правильному розмірі, з урахуванням раніше проведених виплат, або повідомити про готовність в добровільному порядку здійснити відповідний перерахунок.

Листом від 15.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомило його, що нарахування та виплата основних та додаткових видів грошового забезпечення проводились відповідно до вимог чинного законодавства. Південне управління не є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

19.03.2024 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив у разі неправильного нарахування і виплати з 29.01.2020 року по 08.07.2020 року грошового забезпечення здійснити нарахування і виплату його у правильному розмірі, з урахуванням раніше проведених виплат, або повідомити про готовність в добровільному порядку здійснити відповідний перерахунок.

Листом від 29.03.2024 року Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила його, що вирішення порушених питань не відноситься до її компетенції. На цей час відсутній орган, на який покладено функції правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Змістом спірних правовідносин є нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року у зменшеному розмірі.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною третьою цієї норми передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно із абзацом першим ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній на день її прийняття; далі - Постанова № 704) визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітка додатку 1 до Постанови №704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У подальшому постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) внесла зміни до Постанови №704.

Зокрема, п.4 викладено в новій редакції, який установлював розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Водночас, текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови №704 у зв`язку із прийняттям Постанови №103 не змінився, а тому, відповідно, виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28.10.2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. №1644 і від 30 серпня 2017 р. №704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови №704 у новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. ».

В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови №704.

29.01.2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою у справі №826/6453/18 визнав протиправним та скасував пункт 6 Постанови №103, який вносив зміни в п.4 Постанови № 704.

Таким чином, з дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови № 704, яка була чинною до внесення вказаних змін (розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14).

При цьому, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1774-VІІІ) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.

Суд зазначає, що у даній справі позивач оскаржує нарахування і виплати йому грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року у зменшеному розмірі.

У постанові від 15.03.2023 року у справі №420/6572/22 Верховний Суд зазначив, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2020 рік не містить.

Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року до 01.01.2020 року (набрання чинності Законом №294-IX) не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Враховуючи те, що з 01.01.2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.4 Постанови №704 із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

З урахуванням викладеного, можна прийти до наступних висновків:

- з 01.01.2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно із Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

- встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 року у справі №120/8603/21-а, від 16.11.2022 року у справі №120/648/22-а, від 04.01.2023 року у справі №640/17686/21, від 10.01.2023 року у справі №440/1185/21, від 15.03.2023 року у справі №420/6572/22.

Враховуючи встановлені обставини, а також практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення позивача у період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року повинно було визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, а не на 01.01.2018 року.

При цьому, суд звертає увагу, що у вказаний період позивач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 та саме вказане управління нараховувало та виплачувало йому грошове забезпечення.

Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №43 від 05.02.2020 року «Про ліквідацію територіальних органів Адміністрації Державної прикордонної служби» (далі Постанова №43), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке з урахуванням правових висновків, зроблених у даному рішенні, повинне нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, було ліквідоване як юридична особа публічного права.

При цьому пунктом другим Постанови №43 визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби повинна забезпечити здійснення функцій і повноважень територіальних органів, що ліквідуються.

Як наслідок, у даному випадку саме Адміністрацію Державної прикордонної служби України слід зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Відтак, позовні вимоги у цій частині є підставними та обґрунтованими.

Що стосується позовних вимог з приводу визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування і невиплати при звільненні його з військової служби (23 лютого 2024 року) грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.

Як уже згадувалось раніше та самим позивачем не заперечується, позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.02.2021 року по 23.02.2024 року.

З наведеного вбачається, що зазначений період (22.02.2021 року по 23.02.2024 року) не охоплюється періодом, який стосується позовних вимог у даній справі.

Іншими словами, ІНФОРМАЦІЯ_3 не здійснювало нарахування позивачу грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 08.07.2020 року.

Відтак, зазначені позовні вимоги є безпідставними, а тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, дії ІНФОРМАЦІЯ_4 , функції якого виконує Адміністрація Державної прикордонної служби України, щодо обчислення та виплати грошового забезпечення позивачу за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Як наслідок, обґрунтованими є і похідні вимоги щодо зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 , функції якого виконує Адміністрація Державної прикордонної служби України, щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України (адреса: м.Київ, вул.Володимирська, 26; ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 08 липня 2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович