Справа № 460/48150/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/48150/22 пров. № А/857/25601/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року (головуючий суддя: Дудар О.М., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп», 22.11.2022 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів від 25.10.2022 № 204060/2022/000008/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, володіючи всіма необхідними документами та відомостями для проведення процедури декларування товарів, протиправно виніс рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про визначення митної вартості товарів № 204060/2022/000008/2 від 25.10.2022.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір в сумі 7825,46 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що під час здійснення контролю перевірки митної вартості, встановлено, що подані декларантом до митного оформлення товару документи містять неточності та невідповідності, зокрема: 1. Копія митної декларації країни відправлення від 21.10.2022 № 22ITQTI010001087E4 містить реквізити рахунку-фактури від 18.10.2022 № IT-2022-32/FVES, що не відповідає реквізитам рахунку-фактури від 18.10.2022 № 32/FVES, зазначеної в графі 44 МД; 2. Банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.10.2022 № 26JBKLMA містить реквізити банку одержувача платежу «JP MORGAN AG (Germany)», що суперечить реквізитам банку відправника товару, що зазначені в контракті від 12.03.2022 №3/2021 , а саме «SPARKASSE filiale di Rovereto»; 3. Наданий документ, що позиціоновано як бухгалтерська документація до фактури від 18.10.2022 № 32/FVES не містить балансової вартості товару, а лише загальну її вартість; 4. Комерційна пропозиція від 11.10.2022 № б/н, Протокол погодження ціни № б/ н від 18.10.2022 до контракту № 3/2021 та інформаційна специфікація покупця до інвойсу від 18.10.2022 фактично дублюють цінову інформацію інвойсу від 18.10.2022 № 32/FVES. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів.

Позивач, 24.04.2024 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2021 між італійською фірмою «F.I.R. SAS DI F.I.R SERVIZI SRL», як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп», як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу товарів № 3/2021 (далі Договір).

Предметом Договору згідно з пунктом 1.1 є товар запасні частини, номерні агрегати та аксесуари до автомобілів.

Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна за товар встановлюється у євро та зазначається у інвойсах по кожній окремій поставці.

Пунктом 2.2 Договору визначені умови поставки товарів FCA ROVERTO (TN) Італія.

Згідно з пунктом 2.4 Договору, загальна сума контракту становить 10405,00 Євро.

Доповненням № 2к від 01.07.2021 до Договору встановлено, що загальна сума контракту становить підсумкову вартість всіх інвойсів Продавця на кожну окрему партію товарів, що поставляється.

Відповідно до Розділу 4 Договору Покупцем здійснюється 100% передоплата за товар до відвантаження згідно проформи-інвойсу.

На виконання цього Договору Продавцем було продано Покупцеві частини до легкових моторів, що були у вжитку, які потребують ремонту та не придатні до експлуатації (описові частини граф митної декларації).

Для здійснення митного оформлення товару позивачем до Рівненської митниці була подана митна декларація № UА204060/2022/012721 від 24.10.2022, кількість Товару 70 шт., вартість товару на умовах FCA IT Roveteto (TRENTO) - 13150,00 євро (а. с. 9-44).

Митному органу для розмитнення товару подана митна декларація № UА204060/2022/012721 від 24.10.2022 з супровідними документами, в т.ч.: рахунок-проформа №32/FVES від 18.10.2022, рахунок фактура № 32/FVES від 18.10.2022, автотранспортна накладна від 18.10.2022, комерційна пропозиція № б/н1-12 від 11.10.2022, протокол узгодження ціни № 3/202 від 18.10.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 26JBKLMA від 21.10.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT № 26 від 21.10.2022, рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1541 від 24.10.2022, зовнішньо-економічний договір (контракт) № 3/2021 від 12.03.2022 , додаток № 1 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 17.03.2021, додаток № 2 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 01.07.2021, додаток № 3 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 07.02.2022, додаток № 4 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 17.08.2022, договір про надання послуг митного брокера № 376/2019 від 27.11.2019, договір (контракт) про перевезення № 02/01/2022 від 02.01.2022, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації № 9136966 від 23.10.2022, бухгалтерська інформація від 18.10.2022, довідка з банку № 20.1.0.0.0/7-2 від 20.10.2021, довідку транспортну № 157 від 24.10.2022 (а.с.65), заявка на транспортні перевезення від 20.10.2022, інформаційна специфікація Покупця до інвойсу від 18.10.2022.

Проводячи контроль правильності визначення декларантом митної вартості заявлених до митного оформлення товарів, відповідач виявив у поданих документах розбіжності та неточності.

У зв`язку з цим, з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару, 24.10.2022 відповідачем декларанту позивача було направлене електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів (а. с. 45).

Декларантом позивача, 25.10.2022 повідомлено митний орган, що інші документи надаватися до митного оформлення не будуть (а. с. 157).

За результатом аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, 25.10.2022 Рівненською митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № UA204020/2023/000008/2, яким відкориговано митну вартість імпортованих ТОВ «Євромоторс Груп» товарів (а.а.с.192-202).

У вказаному рішенні зазначено про те, що митна вартість імпортованих товарів № 1-52, 55, 57-70 не може бути визнана за ціною за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1. Подані до митного оформлення документи містять окремі розбіжності та неточності:

1.1. Копія митної декларації країни відправлення від 21.10.2022 № 22ITQTI010001087Е4 містить реквізити рахунку-фактури від 18.10.2022 № IT-2022-32/FVES, що не відповідає реквізитам рахунку-фактури від 18.10.2022 № 32/FVES, зазначеної в графі 44 МД.

1.2. Банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.10.2022 № 26JBKLMA містить реквізити банку одержувача платежу «JP MORGAN AG (Germany)», що суперечить реквізитам банку відправника товару, що зазначені в контракті від 12.03.2022 № 3/2021 , а саме «SPARKASSE filiale di Rovereto».

1.3. Наданий документ, що позиціоновано як бухгалтерська документація до фактури від 18.10.2022 № 32/FVES не містить балансової вартості товару, а лише загальну її вартість.

1.4. Комерційна пропозиція від 11.10.2022 № б/н, Протокол погодження ціни № б/н від 18.10.2022 до контракту № 3/2021 та інформаційна специфікація покупця до інвойсу від 18.10.2022 фактично дублюють цінову інформацію інвойсу від 18.10.2022 № 32/FVES. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів.

Вважаючи прийняте Рівненською митницею рішення про визначення митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт належної оплати товару згідно з умовами Договору та вимогами законодавства України. Натомість, посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність неточностей, які були спростовані наданими декларантом документами та матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Рівненська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

На вказану пропозицію, позивач повідомив митний орган, що додаткові документи надаватися до митного оформлення не будуть (а. с. 157 том 1).

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з митною декларацією № UА204060/2022/012721 від 24.10.2022, позивач надав митному органу наступні документи, зокрема: рахунок-проформа № 32/FVES від 18.10.2022 (а. с.79-90 том 1), рахунок фактура № 32/FVES від 18.10.2022 (а. с.133-136 том 1), автотранспортна накладна від 18.10.2022, комерційна пропозиція № б/н1-12 від 11.10.2022 (а. с. 66-78 том 1), протокол узгодження ціни № 3/202 від 18.10.2022 (а. с. 108-120 том 1), банківський платіжний документ, що стосується товару № 26JBKLMA від 21.10.2022 (а. с. 149 том 1), банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT № 26 від 21.10.2022, рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1541 від 24.10.2022 (а. с. 63 том 1), зовнішньо-економічний договір (контракт) № 3/2021 від 12.03.2022 (а. с. .46-49 том 1), додаток № 1 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 17.03.2021 (а. с. том 1), додаток № 2 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 01.07.2021 (а. с. 51 том 1), додаток № 3 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 07.02.2022 (а. с. 52 том 1), додаток №4 до зовнішньо-економічного договору (контракту) від 17.08.2022 (а. с. 53-57), договір про надання послуг митного брокера № 376/2019 від 27.11.2019, договір (контракт) про перевезення № 02/01/2022 від 02.01.2022 (а. с. 61-62 том 1), інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації № 9136966 від 23.10.2022, бухгалтерська інформація від 18.10.2022, довідка з банку № 20.1.0.0.0/7-2 від 20.10.2021, довідку транспортну № 157 від 24.10.2022 (а. с. 65 том 1), заявка на транспортні перевезення від 20.10.2022 (а. с. том 1), інформаційна специфікація покупця до інвойсу від 18.10.2022 (а. с. 137-148 том 1).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромоторс Груп» 21.10.2022 сплатило 13150 Євро італійській фірмі «F.I.R. SAS DI F.I.R SERVIZI SRL», за товар запасні частини до автомобілів, що підтверджується платіжним дорученням № 26JBKLMA від 21.10.2022 (а. с. 149 том 1) та банківським платіжним документом, що стосується товару SWIFT № 26 від 21.10.2022 (а. с. 150 том 1).

В цих платіжних документах є посилання на договір купівлі-продажу товарів № 3/2021 від 12.03.2021 та інвойс № 32/FVES 18/10, тобто такі документи дають можливість ідентифікувати товар, який ввозиться на митну територію України.

Крім цього, відповідно до зазначених вище платіжних документів, грошові кошти перераховується з банківського рахунку позивача на банківський рахунок продавця (компанія «F.I.R. SAS DI F.I.R SERVIZI SRL», які є сторонами договору купівлі-продажу товарів № 3/2021 від 12.03.2021, також ці реквізити банківських рахунків вказані у цьому договорі.

Отже, вказані розрахункові документи підтверджують факт перерахування коштів продавцю товару, відповідно до умов договору та інвойсу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.10.2022 № 26JBKLMA містить реквізити банку одержувача платежу «JP MORGAN AG (Germany)», що суперечить реквізитам банку відправника товару, які зазначені в контракті від 12.03.2022 № 3/2021, оскільки банківський рахунок на який перераховано кошти позивачем (ІТ 86 L 06) відповідає договору.

Крім цього, надано детальне роз`яснення порядку використання кореспондентських рахунків в іноземній валюті (лист АТ КБ «Приватбанк» від 20.10.2021 № 20.1.0.0.0/7-20211020/1423 (а. с. 159 то 1), що також був долучений до комплекту документів для митного оформлення. Зокрема, щодо суперечності реквізитів банків JP MORGAN AG (Germany) (зазначеному в банківському платіжному документі) та реквізитів банку SPARKASSE filiale di Rovereto (зазначеному в контракті), то АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що проведення розрахункових операцій із використанням рахунків банків-посередників відповідає вимогам чинного законодавства, також здійснено перевірку дійсності платежу, із проведенням обов`язкового фінансового моніторингу. Відповідно до наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки, конрагент позивача має відкриті кореспондентські рахунки в JP MORGAN AG (Germany), а в платіжних документах, що відправляються через розрахункову мережу самого банку вказуються не тільки розрахункові рахунки відправника і одержувача коштів, але і кореспондентські рахунки банку, в яких ці розрахункові рахунки відкриті.

Щодо покликання відповідача, що копія митної декларації країни відправлення від 21.10.2022 № 22ITQTI010001087E4 містить реквізити рахунку-фактури: «від 18.10.2022 № IT-2022-32/FVES», які не відповідає реквізитам рахунку-фактури «від 18.10.2022 № 32/FVES», зазначеної в графі 44 МД, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки вказана неточність не може впливати на митну вартість товару.

Щодо покликання апелянта, що наданий документ, позиціоновано як бухгалтерська документація до фактури від 18.10.2022 № 32/FVES, не містить балансової вартості товару, а лише загальну її вартість, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документ про визначення балансової вартості, не впливає на підтвердження митної вартості товару.

Щодо покликання апелянта, що комерційна пропозиція від 11.10.2022 № б/н, протокол погодження ціни № б/н від 18.10.2022 до контракту № 3/2021 та інформаційна специфікація покупця до інвойсу від 18.10.2022 фактично дублюють цінову інформацію інвойсу від 18.10.2022 № 32/FVES, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки тотожність ціни у вказаних документах, однозначно підтверджує повну відповідність товаросупровідних документів ціні (13150 Євро,) за яку здійснено поставку товару.

Отже, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши подані позивачем документи, дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Рівненської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 460/48150/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
В. В. Ніколін