Справа № 360/1331/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року справа №360/1331/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 р. у справі № 360/1331/23 (головуючий І інстанції О.М. Качанок ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 з 10.04.2022 пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, відповідно до його заяви від 10.04.2022.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року задоволено позов, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 10.04.2022, без урахування положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 10.04.2022, з урахуванням положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) затверджено зразок заяви для призначення/перерахунку пенсії (додаток 1).

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином у разі звернення пенсіонера із заявою встановленого зразка, зокрема, про перерахунок пенсії, територіальний орган Пенсійного фонду України має прийняти рішення про перерахунок пенсії або про відмову у перерахунку пенсії за результатами розгляду такої заяви.

Ураховуючи вищевикладене, однією з основних умов для прийняття рішення про проведення перерахунку пенсії чи про відмову у перерахунку пенсії є волевиявлення особи, яке полягає у зверненні в установленому порядку до органів Пенсійного фонду України із відповідною заявою, форма та зміст якої затверджені Порядком №22-1.

Надання заяви невстановленого зразка (лист - звернення від 28.09.2023) не спричиняє обов`язку у Головного управління прийняти рішення про призначення/перерахунок пенсії. Ураховуючи вищевикладене, права позивача не були порушені, а тому і відсутній предмет спору між сторонами.

Судом не враховано норми матеріального права щодо порядку звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка та порядку прийняття рішення щодо призначення/перерахунку пенсії та зроблено незаконний висновок про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії Позивачу.

При цьому, зазначена Луганським окружним адміністративним судом дата перерахунку пенсії (з 10.04.2022) протирічить положенням частини 3 статті 45 Закону №1058.

Також безпідставні висновки суду щодо права позивача на пенсію з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Так, період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списком затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві.

Позивачем не надано документів, які підтверджують роботу на посадах, визначених статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Оскільки, пенсію позивачу призначено на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 по справі №360/1742/22 та обчислено з урахуванням страхового стажу 43 роки 7 місяців 14 днів, у тому числі додатково зараховано період роботи за списком № 1 - 16 років, та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2013, з 01.10.2015 по 30.04.2020, з 01.09.2020 по 30.04.2022.

Тому у Головного управління відсутні правові підстави для обчислення розміру пенсії відповідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Також скаржник зазначає, що у оскаржуваному судовому рішенні наявне втручання Луганського окружного адміністративного суду у дискреційні повноваження Головного управління.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується паспортом громадянина України, карткою фізичної особи - платника податків та матеріалами пенсійної справи позивача.

З рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі № 360/1742/22, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023, а також з матеріалів пенсійної справи, що надані до матеріалів цієї справи № 360/1331/23 судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 16.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 23.05.2022 № 52 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Вищевказаним рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі № 360/1742/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії від 23.05.2022 № 52. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10.04.2022, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 05.05.1994 по 31.12.2001 респіраторником другого взводу в Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні, з урахуванням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 126 від 15.07.2022 виданою Центром управління воєнізованими гірничорятувальними загонами.

На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 17.04.2023 № 52 про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 10.04.2022.

28.09.2023 позивач звернувся до відповідача через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою за № ВЕБ-26002-Ф-С-23-229199, в якій просив вказати підстави, у зв`язку з якими йому не призначено пенсію з урахуванням положень Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.10.2023 № 35446-35385/С-02/8-2600/23, який складено у відповідь на вищевказане звернення, повідомлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 43 роки 07 місяців 14 днів, у тому числі додатково зараховано період роботи за списком № 1 - 16 років, та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2013, з 01.10.2015 по 30.04.2020, з 01.09.2020 по 30.04.2022. У листі вказано, що оскільки відсутні документи, які підтверджують роботу позивача на посадах, визначених статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці обчислювати розмір пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці неможливо.

З розрахунку трудового стажу позивача (форма РС-право) вбачається, що до пільгового стажу роботи позивача за списком № 1 зараховано періоди роботи: з 05.05.1994 по 29.11.1995, з 01.12.1995 по 30.01.1996, з 01.02.1996 по 29.11.1999, з 01.12.1999 по 29.04.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2010. Інші періоди трудової діяльності позивача зараховані виключно до страхового стажу.

Дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , встановлено, що позивач у періоди: з 05.05.1994 по 29.11.1995, з 01.12.1995 по 30.01.1996, з 01.02.1996 по 29.11.1999, з 01.12.1999 по 29.04.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2010 (ці періоди виокремлено відповідачем при розрахунку трудового стажу позивача для призначення пенсії, з одного загального періоду роботи позивача з 05.05.1994 по 31.07.2010) працював на посаді респіраторника 2 взводу 7 воєнізованого гірничорятувального загону.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За положенням частини 1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників на підземних роботах та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Отже, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком N 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, чоловіки - не менш як 15 років за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З трудовою книжкою підтверджується зайнятість позивача на підземних роботах повний робочий день, у періоди: з 05.05.1994 по 29.11.1995, з 01.12.1995 по 30.01.1996, з 01.02.1996 по 29.11.1999, з 01.12.1999 по 29.04.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2010.

При цьому, позивач з 05.05.1994 по 31.07.2010 працював на посаді респіраторника 2 взводу 7 воєнізованого гірничорятувального загону.

Пільговий стаж позивача, як працівника із видобування вугілля за Списком № 1 (працівник державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості) складає більше 15 років, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Отже, відсутні правові підстави для неврахування періоду до пільгового стажу на підземних роботах та застосування гарантій пенсійного забезпечення, встановлених нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року справа №569/15943/16-а, від 26 березня 2020 року справа №226/4/17, від 25 вересня 2019 року справа №226/801/17.

Отже, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача.

Суд зазначає, що позивач набув право на перерахунок пенсії з урахуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з часу її призначення.

Щодо посилання апелянта на відсутність заяви встановлено зразку (форми), суд зазначає наступне.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням документів які містять інформацію необхідну для здійснення перерахунку та яку мав відповідач, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем.

Зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка.

Відповідач листом повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії посилаючись на те, що відсутні правові підстави для перерахунку. Зі змісту листа вбачається, що фактично позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності на то правових підстав, а не з причин того, що заява за формою та змістом не відповідає вимогам Порядку №22-1.

Крім того, Закон № 1058 та Порядок №22-1 не встановлюють реалізацію права на перерахунок пенсії виключно за заявою встановлено зразку.

Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів Порядку № 22-1 в частині роз`яснення позивачу порядку звернення за перерахунком пенсії та надання позивачу відповідного бланку заяви.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті документів та не розглянуто заяву у межах вимог Закону № 1058 та Порядку № 22-1.

Отже, зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку, відповідач припустився формалізму.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.

Щодо посилання скаржника на невідповідність визначення судом дати перерахунку пенсії з 10.04.2022, положенням частини 3 статті 45 Закону №1058, колегія суддів зазначає, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо призначення пенсії без урахування положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, саме з дати призначення.

Таким чином, суд, з урахування встановлених обставин у справі, дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у перерахунку пенсії відповідно абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з часу її призначення.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 р. у справі № 360/1331/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 р. у справі № 360/1331/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 26 червня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар