Справа № 465/2197/24
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/2197/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Чемекова Сергія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1689915 від 18.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, яка винесена поліцейським, інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом ОСОБА_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позову вказав, що 18.03.2024 року відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Однак, вважає вказану постанову незаконною, оскільки поліцейський, який склав вказану постанову не надав доказів вини позивача, постанову складено на місці ймовірного правопорушення, а не у відповідному структурному підрозділі Національної поліції України, а також поліцейським не складено протокол про адміністративне правопорушення, що порушує його права, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи /у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивача, який у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав суду заяву, у якій просив розглянути позов у його відсутності, а також за відсутності представника відповідача, який у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, явку представника не забезпечив.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 18.03.2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 бат. УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1689915 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень /а.с.10/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 18.03.2024 року о 18:58 год. у м. Львові на вул. Любінська-Окружна водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, який забороняє рух, чим порушив п. 8.7.3 єПравил дорожнього руху України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України визначено, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;.

Згідно ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У позовній заяві позивач не вказує про відсутність у його діях порушення Правил дорожнього руху та вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, свої вимоги обґрунтовує порушенням працівником поліції порядку винесення постанови, а саме вказує, що поліцейський, який склав вказану постанову не надав доказів вини позивача, постанову складено на місці ймовірного правопорушення, а не у відповідному структурному підрозділі Національної поліції України, а також поліцейським не складено протокол про адміністративне правопорушення.

Такі твердження позивача суд оцінює критично, виходячи з наступного:

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Так, позивачем не надано жодних доказів виконання ним 18.03.2024 року о 18:58 год. вимог п. 8.7.3 є Правил дорожнього руху.

Згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.1 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року) передбачено, що повноваження з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення покладено на поліцейських підрозділів патрульної поліції та поліцейських, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, суд вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Тому винесення відносно позивача на місці зупинки оскаржуваної постанови не суперечить вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що доводи позивача є необґрунтованими, спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки ним не наведено жодних доказів необґрунтованості та незаконності оскаржуваної постанови та не спростовано факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Чемекова Сергія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязалишити без задоволення, постанову серії ЕНА №1689915 від 18.03.2024 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання тексту судового рішення.

Суддя: Бориславський Ю. Л.