Справа № 953/1772/24
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №953/1772/24
Провадження №2-а/760/1107/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

24 червня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Бережної С.П.,

представника позивача - Санжаревського І.А.,

представника відповідача - Свінтіцької Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Санжаревського І.А., звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивував тим, що 26 лютого 2024 року постановою інспектора 2 взводу 2 роти 3 батальону Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Доскач Антоном В`ячеславовичем серії ЕНА № 1529584 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до вищезазначеної постанови 26.02.2024 о 16 год. 27 хв. у м. Харків, Мерефянське шосе водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив п .2.1. а ПДР. Позивач не погоджується з постановою вважає, що вона підлягає закриттю з наступних підстав. Розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не здійснювався 26.02.2024 року о 17:01 як зазначено в протоколі. Також, на його думку в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки позивач не керував транспортним засобом, а знаходився на пасажирському сидінні, звинувачення співробітника поліції його у тому що він керував транспортним засобом та пересів на пасажирське сидіння є безпідставними. Крім того, вказав, що відсутня суб`єктивна сторона, оскільки розгляд справи №177/4045/23 у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбувся без його участі, постанову суду він не отримував не був обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобом Вказав, що патрульна поліція зупинила транспортний засіб без будь - яких підстав. У зв`язку з чим, просив постанову серія ЕНА № 1529584 від 26.02.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

В провадження Солом`янського районного суду м. Києва справа надійшла 20 травня 2024 року.

29 травня 2024 року матеріали справи передані в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Тесленко І.О., на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року позовна заява була прийнята до розгляду, відрите провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Інших процесуальний рішень не приймалось.

Відповідач Департамент патрульної поліції надав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 року № 175/4045/23 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, вказане рішення набрало законної сили 31.10.2023 року. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317 - 1 КУпАП). 26.02.2024 року екіпажем патрульної поліції під час несення служби біля заправної станції WOG за адресою: Мерефянське шосе 24 у м. Харкові було виявлено рух транспортного засобу Mercedes - BENZ VITO CDI д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням - ОСОБА_1 . Незадовго до вказаних подій, перебуваючи на заправній станції WOG заправляючи службове авто поліцейські бачили позивача, від нього відходив різкий запах алкоголю. Після того, як поліцейські заправили своє авто вони вирушили на подальше патрулювання та побачили як позивач сідає за кермо автомобіля Mercedes - BENZ VITO CDI д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб було зупинено на підстав ч. 3 ст. 25 Закону України «Про національну поліцію». Інспектором було встановлено, що позивач керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування. Також, у п.7 постанови зазначено, що до постанови додається відеореєстратор 70 маі, б/к 467877 , 472877, записи з яких додано до відзиву. На записах чітко видно, що транспортний засіб рухається, позивач сам каже, що саме він керував транспортним засобом, що підтверджує також і пасажир транспортного засобу. Також на записі видно, що поліцейський Доскач А.В. оголошує, що відносно позивача розпочинає розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивачу в повному обсязі були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 287, 289, 307 та 308 КУпАП, жодних клопотань чи заяв від позивача під час розгляду справи не надходило. Таким чином, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП у зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 12 червня 2024 року учасники не з`явились про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

В судове засідання, призначене на 24 червня 2024 року позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, вказав, що позивач не перебував за кермом автомобіля, матеріали справи не містять у собі доказів що транспортний засіб рухався, позивач не був обізнаний про те, що його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки розгляд справи відбувався за його відсутності. тож відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання з`явилась, проти задоволення позову заперечувала, вказала, що поліцейські бачили особу позивача на заправній станції, чули від нього запах алкоголю, тож коли побачили що він сів за кермо транспортного засобу поїхали його зупинити. Також, вказали, що коли поліцейський підходив до транспортного засобу бачив рух у салоні, який свідчить про те, що водій ТЗ пересів на пасажирське сидіння. Крім того, надані суду відеофайли з боді - камер містять у собі докази того, що транспортний засіб рухався коли був зупинений працівниками поліції, що позивач пересів на пасажирське сидіння (що підтверджує на відео як позивач, так і інша особа, яка перебувала в транспортному засобу), окрім того на відео видно що нога позивача ще перебувала на сидінні водія. Розгляд справи відбувався відповідно до положень КУпАП, позивачу були роз`яснені його права належним чином.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1529584 від 26.02.2024 року, «26.02.2024 16:27:19 м. Харків, шосе Мерефянське 24 км водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, ст. 126 ч. 4 КУпАП» (а.с. 40).

Відповідно до Постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року справа №175/4045/23 (провадження №3/175/1959/23) ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 чт. 130 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 95 - 96).

Крім того, у зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 та його захисник Лозовий І.О. надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Тож, суд критично сприймає доводи позивача щодо його необізнаності з приводу притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування до нього відповідальності у вигляді позбавлення права керуванням ТЗ. Оскільки з зазначеної постанови вбачається обізнаність позивача про розгляд справи судом. Таким чином, суд виходить з того, що позивач не був позбавлений права приймати участь при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом, при цьому, зазначене право не може використовуватись учасниками для зловживань.

Судом досліджено відеодоказ - відео файли: відеореєстратора 70 маі, запису з боді - камер № 467877, 472877 (зазначені у постанові у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1529584 від 26.02.2024 року), надані відповідачем.

З даних відео вбачається, що до моменту зупинки працівниками поліції транспортний засіб Mercedes - BENZ VITO CDI д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух.

Крім того, на записі позивач підтверджує, що він перебував за кермом транспортного засобу (час запису 16:32 - 16:33).

Також, відеозапис містить у собі розгляд справи про адміністративне правопорушення працівником поліції, зокрема, роз`яснення позивачу його прав та обов`язків, передбачених нормами КУпАП.

Таким чином, досліджений судом доказ, наданий відповідачем, спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Інших доказів суду надано не було.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.

Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають (у тому числі) справи про адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою, четвертою статті 126 КУпАП.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (зокрема за ч. 4 статті 126 КУпАП). У даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Як зазначалося, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно пункту 2.4 «а» ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Зважаючи на те, що правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП, належить до правопорушень з формальним складом, суд дійшов висновку, що керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами утворює склад правопорушення, визначений у частині четвертій статті 126 КУпАП.

Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом до його зупинки працівниками поліції.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Також, згідно до п. 5 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (надалі - Інструкція), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає ст. 283 КУпАП та п.5 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції. Порушення прав особи суб`єктом владних повноважень судом встановлено не було.

Як вбачається з п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з ст. 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зокрема: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В силу вимог встановлених ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановлено статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є саме захист прав та свобод осіб у випадку їх порушення суб`єктами владних повноважень. У той же час, з матеріалів справи вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, з приводу будь - яких порушень його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього заявлено а ні позивачем, а ні його представниками не було. Тож порушення прав особи суб`єктом владних повноважень судом встановлено не було.

Суд при розгляді адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень має неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства України задля недопущення будь - яких зловживань учасниками процесуальними правами шляхом використання судових процедур з метою уникнення покарання за вчинене адміністративне правопорушення всупереч завданням та меті притягнення до адміністративної відповідальності.

При прийнятті рішень у справах з приводу оскарження постанов органів Національної поліції України суд має забезпечувати справедливий баланс між інтересами позивача (особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, яка звернулась з відповідних позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду) та інтересами суспільства, забезпечення законності та правопорядку в державі.

Саме невідворотність покарання є стримуючим фактором від вчинення правопорушень у майбутньому, що забезпечує досягнення завдань проваджень в справах про адміністративні правопорушення, які передбачені ст. 245 КУпАП, зокрема, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно до п.4 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Таким чином, будь - які підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновків про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та закриття провадження у справі не має, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 227, 244, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 червня 2024 року.

Суддя І.О. Тесленко