Справа № 420/6232/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6232/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 92 від 05.10.2023 року та від 09.01.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу період роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року в СП «Факел» АТ фірма «Укргазбуд» та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , починаючи з виникнення права на призначення пенсії за віком - 01.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в 3-х місячний термін, після досягнення 60 років, а саме 28.09.2023 року, у встановленому порядку, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за призначенням пенсії за віком, надавши всі необхідні документи та довідки. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, який був уповноважений розглянути подану заяву. Однак, своїм рішенням від 05.10.2023 року № 92, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з не врахуванням до загального стажу періоду навчання з 25.08.1980 року по 30.06.1986 року, а також догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. З метою призначення пенсії та досудового врегулювання справи, у 3-місячний строк, встановлений для надання додаткових документів, а саме 03.01.2024 року позивач надала архівну довідку з Одеського державного екологічного університету від 22.11.2023 року, про підтвердження періодів навчання, а також довідку структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року про підтвердження періодів роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року. Але рішенням від 09.01.2024 року № 92 позивачу повторно було відмовлено у призначенні пенсії, а відмова була вже обґрунтована тим, що довідка структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» не була надана під час первинного звернення, однак період навчання все ж таки було зараховано до загального стажу роботи. Також позивач зазначає, що до управління, було надано необхідні довідки про підтвердження трудового стажу, набутого в СП «Факел» АТ фірма «Укргазбуд». Вищевказана довідка містять належним чином відображені періоди роботи. Будь-яких листів, відповідей з боку відповідачів на її адресу, щодо необхідності опитування свідків, не надходило, тож орган пенсійного фонду мав правові підстави для зарахування спірного періоду до загального трудового стажу. Позивач вказує, що інших доказів, крім наданих до органу пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії, надати не може, так як трудовий архів СП «Факел» АТ фірма «Укргазбуд», де зберігається відповідна інформація, знаходиться на тимчасово окупованій території де проводяться бойові дії, що позбавляє її змоги надати додаткові документи на підтвердження трудового стажу, а тому не може бути правомірною підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист в питанні призначення пенсії за віком та врахування набутого трудового стажу при визначенні права на пенсію. З огляду на викладене, позивач вважає винесене рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, а тому звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

До Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла зава про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 04.03.2024 року.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням висновків викладених в ухвалі суду, з копіями позовної заяви для відповідачів.

26.03.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою від 29.03.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/6232/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

11.04.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, Головне управління Пенсійного фонду України в одеській області посилається на те, що воно не приймало участі у розгляді заяв ОСОБА_1 , і відповідно, не виносило жодних рішень з цього приводу. До Головного управління було надані лише заяви від 28.09.2023 року та 03.01.2024 року, які за принципом екстериторіальності розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності». Оскільки ОСОБА_1 наразі не має достатнього страхового стажу, то вона не має права виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, органи Пенсійного фонду України діяли в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні Крім того, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

22.04.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області посилається на те, що позивач звернулася із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За заявою позивача, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. За поданими документами страховий стаж позивача становить 21 рік 1 місяць 17 днів. Відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року не менше 30 років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.10.2023 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає, що в трудовій книжці відсутній спірний період роботи позивача та на момент прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідка від 02.03.2023 року № 16-К про підтвердження періоду роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року в СП «Факел» АТ фірма «Укргазбуд» не надавалася, що підтверджується розпискою повідомлення, а тому в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області були відсутні правові підстави для зарахування спірного періоду до трудового стажу.

25.04.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області посилається на те, що 03.01.2024 року ОСОБА_1 (вік 60 років) звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно Закону №1058. Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області, за результатами розгляду вказаної заяви було прийнято Рішення від 09.01.2024 року №92, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону №1058. За результатами розгляду документів, страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 17 днів (при необхідних не менше 30 років), що є недостатнім та не дає підстав для призначення пенсії за віком. За доданими до заяви документами неможливо зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи, зазначені в уточнюючій довідці №16-К від 02.03.2012 року з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року, оскільки даний період відсутній в записах трудової книжки, крім того довідка не надавалась позивачкою на звернення від 28.09.2023 року. Таким чином вище зазначену довідку необхідно підтвердити первинними документами. Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вважає, що ним було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю належного страхового стажу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.09.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення пенсії, паспорт, трудову книжку.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача від 28.09.2023 року, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням від 05.10.2023 року №92 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що згідно з наданими документами стаж для призначення пенсії становить 21 рік 1 місяць 17 днів. Необхідний страховий стаж відповідно до статі 20 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди.

03.01.2024 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала архівну довідку Одеського державного екологічного університету від 22.11.2023 року для підтвердження періодів навчання, а також довідку структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року для підтвердження періодів роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача від 03.01.2024 року, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням від 09.01.2024 року № 92 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж особи становить 27 років 2 місяці 17 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно уточнюючої довідки №16-К від 02.03.2012 року з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року, оскільки даний період відсутній в записах трудової книжки, крім того довідка не надавала заявницею на звернення від 28.09.2023 року. Таким чином вище зазначену довід необхідно підтвердити первинними документами.

Не погоджуючись із вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.а ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частинами першою та третьою статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до статті 81 Закону №1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За правилами статті 82 Закону №1788-ХІІ документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до п.1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі по тексту Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Як установлено судом, по досягненню 60 років, ОСОБА_1 , 28.09.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача від 28.09.2023 року, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням від 05.10.2023 року №92 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

03.01.2024 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала архівну довідку Одеського державного екологічного університету від 22.11.2023 року для підтвердження періодів навчання, а також довідку структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року для підтвердження періодів роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача від 03.01.2024 року, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням від 09.01.2024 року № 92 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно уточнюючої довідки №16-К від 02.03.2012 року з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року, оскільки даний період відсутній в записах трудової книжки, крім того довідка не надавалася заявницею на звернення від 28.09.2023 року та вказано, що зазначену довідку необхідно підтвердити первинними документами.

Таким чином, спірним у цій справі є питання зарахування до стажу, що дає право на призначення позивачу пенсії, періоду роботи позивача з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року на підставі довідки структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року № 16-к.

Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 відсутній запис про період роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року в Структурному підрозділі «Факел» Акціонерного товариства Фірма «Укргазбуд».

Позивачем до пенсійного органу надано довідку від 02.03.2012 року за вих. №16-к, в якій вказано, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), працювала в Структурному підрозділі «Факел» Акціонерного товариства Фірма «Укргазбуд», на посаді майстера технологічного устаткування у період з 27.07.1992 року (наказ про прийняття на роботу від 27.07.1992 року №34-К) по 04.09.1998 року (наказ про звільнення з роботі від 04.09.1998 року). Працівник звільнений за особистим бажанням (ст. 38 КЗОТ).

Перевіряючи правомірність не зарахування означеного періоду до загального страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Слід також зазначити, що згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Позивач вважає, що вказана довідка є належним доказом на підтвердження трудового стажу, набутого в СП «Факел» АТ фірма «Укргазбуд».

Позивач в позові вказує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в не заповненні її трудової книжки немає.

Так, дійсно обов`язок ведення трудових книжок працівників покладено на роботодавця.

Водночас, відповідно до пунктом 1.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. (далі Інструкція № 58) при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Абзацом 5-7 пункту 4.1. Інструкції № 58 встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

З огляду на викладене, саме на працівника покладено обов`язок подавання роботодавця трудової книжки, оформленої в установленому порядку, та саме працівнику видається трудова книжка після звільнення та працівник може перевірити правильність внесених динних, та в разі незгоди з ними оскаржити в їх в установленому порядку.

Позивач в позовній заяві не зазначає, що нею було виконано обов`язок подання роботодавцю трудової книжки, оформленої в установленому порядку.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що вона видана у зв`язку з відсутністю трудової книжки.

Разом з тим, суд зауважує, що трудова книжка позивача заведена в 1986 році та містить 31 запис про трудову діяльність позивача, відомостей про те, що позивачу видався дублікат трудової книжки у зв`язку з її втратою.

Пунктом 3 Порядок №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається зі змісту довідки від 02.03.2012 року за вих. №16-к вона складена не на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, не мітить відомостей про заробітну плату.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача, що вказана довідка не є належним доказом для підтвердження періоду роботи з 27.07.1992 року по 04.09.1998 року в Структурному підрозділі «Факел» Акціонерного товариства Фірма «Укргазбуд» для зарахування до страхового стажу, та про необхідність підтвердження вказаного періоду первинними документами.

Разом з тим відповідачем не враховано, що вказана довідка видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до пункту 18 Порядок №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п.3.3 Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Тобто, пенсійний орган, відповідно до своїх повноважень, зобов`язаний був надати позивачеві допомогу у витребуванні необхідних документів, разом з тим, відмовивши у зарахуванні спірних періодів, при призначенні позивачеві пенсії за віком, відповідачем не було вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень щодо надання позивачеві допомогу у витребуванні необхідних зазначених документів, таких доказів матеріали справи не містять, а відповідачами суду не надано.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не вчинило дій у межах наданих йому законом повноважень щодо надання позивачеві допомогу у витребуванні необхідних зазначених документів, не повідомило позивача про необхідність допиту свідків для підтвердження роботи заявника в означений період в Структурному підрозділі «Факел» Акціонерного товариства Фірма «Укргазбуд», а одразу прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про передчасність та протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в зарахуванні періоду трудової діяльності в Структурному підрозділі «Факел» Акціонерного товариства Фірма «Укргазбуд».

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.01.2024 року № 92 протиправним та таким, що належить до скасування.

При цьому, суд враховує, що за приписами п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви позивача засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а в наступному Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено, як структурний підрозділ органу, що призначатиме пенсію та який прийматиме рішення за заявою про призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що останнє рішення від 09.01.2024 року №92 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача за повторною заявою і вирішувало питання щодо зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу і призначення пенсії.

З огляду на викладене, в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.10.2023 року № 92, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком зверталася двічі: 28.09.2023 року та 03.01.2024 року.

При зверненні з заявою 28.09.2023 року позивач разом з заявою про призначення пенсії надала довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку.

Уточнююча довідка структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року № 16-к та архівна довідка Одеського державного екологічного університету від 22.11.2023 року для підтвердження періодів навчання, позивачем до заяви від 28.09.2023 року не додавалась, зазначені довідки додано позивачем до заяви від 03.01.2024 року, яку розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Таким чином, Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не надавало оцінку довідці структурного підрозділу «ФАКЕЛ» АТ фірми «УКРГАЗБУД» від 02.03.2012 року № 16-к та архівній довідці Одеського державного екологічного університету від 22.11.2023 року в оскаржуваному рішенні від 05.10.2023 року.

В позовній заяві позивачем не наведено жодних обґрунтування в чому саме полягає протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.10.2023 року № 92.

З рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.10.2023 року №92 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також в рішенні зазначено, що згідно з наданими документами стаж для призначення пенсії становить 21 рік 1 місяць 17 днів. Необхідний страховий стаж відповідно до статі 20 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди.

Таким чином суд не вбачає підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.10.2023 року № 92.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено за подання даної позовної заяви судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 2422,40 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, протиправним рішенням яких безпосередньо порушено права позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДОРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.01.2024 року № 92 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.06.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва