Справа № 240/27637/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/27637/23

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі також - Управління, ГУ ДПС, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми "Ф" від 22 березня 2019 року № 11737-53 про визначення ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 39294,38 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 вказував, що спірної вимоги він не отримував, а про її існування дізнався лише під час розгляду Житомирським окружним адміністративним судом справи № 240/9272/23 за позовом податкового органу про стягнення податкового боргу. При цьому, на переконання позивача, питання щодо стягнення сум податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які частково увійшли до спірної вимоги, вже було предметом дослідження в межах іншої судової справи - 240/5055/18, у якій рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Разом з тим, Управлінням ані у корінці спірної вимоги, ані до позовної заяви у справі №240/9272/23 не представлено детального розрахунку суми податкового боргу й періоду, за який вона виникла, що, в свою чергу, позбавляє ОСОБА_1 можливості з`ясувати, чи не має в даному випадку місце подвійне притягнення його до фінансової відповідальності.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зазначено, що питання дотримання позивачем строків звернення до суду буде розглянуто під час розгляду справи по суті.

Так, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій він вказує, що про оскаржувану вимогу дізнався під час ознайомлення з позовною заявою Головного управління ДПС у Житомирській області про стягнення податкової заборгованості у розмірі 62721,71 грн.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що оскаржувана вимога була надіслана позивачу та отримана ним 01 квітня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно строк на її оскарження позивачем було пропущено.

Суд, розглянувши клопотання позивача та оцінивши доводи представника відповідача, зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом 19 вересня 2023 року, в свою чергу, оскаржувана вимога винесена 22 березня 2019 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі №240/9272/23, яке 01 грудня 2023 року набрало законної сили, встановлено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області надано копію поштового повідомлення про вручення рекомендованого відправлення податкової вимоги форми "Ф" № 11737-53 від 22 березня 2019 року позивачу саме 01.04.2019 року.

Ці обставини не підлягають повторному доказуванню.

У той же час, заявляючи цей позов, позивач вказує на те, що до податкової вимоги включені суми боргу, які були визначені двічі.

У ст. 67 Конституції України закріплений принцип про обов`язковість сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

З метою дотримання цього конституційного принципу, а також запобігання обмеженню прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до суду з цією позовною заявою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, в якому ГУ ДПС, посилаючись на законність та обґрунтованість спірної податкової вимоги, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2019 року ГУ ДПС було сформовано податкову вимогу форми "Ф" № 11737-53, згідно з якою ОСОБА_1 визначено до сплати податковий борг в сумі 39 294,38 грн., з яких: 33 121,84 грн. основний борг, 2 432,37 грн. штрафні (фінансові) санкції, 3 740,17 грн. пеня.

При цьому, як вбачається з доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву зведеного розрахунку податкового боргу, останній складається з сум заборгованостей по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військовому збору, а також нарахованих штрафних санкцій і пені, що підтверджується таким чином:

1) військовий збір:

- податкова декларація № від 27 квітня 2017 року задекларовано зобов`язання в сумі 757,82 грн., сплачено 754,73 грн., заборгованість 3,09 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2017 року штрафна санкція в сумі 151,49 грн., не сплачена;

- податкова декларація № 4276 від 27 квітня 2018 року задекларовано зобов`язання в сумі 1 231,68 грн., не сплачено.

Всього по військовому збору: основне зобов`язання 1 234,77 грн., штрафна санкція 151,49 грн.

2) податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування:

- податкова декларація № від 28 квітня 2015 року задекларовано зобов`язання в сумі 7 512,83 грн., сплачено 7 074,04 грн., заборгованість 438,79 грн.;

- податкова декларація № від 29 квітня 2016 року задекларовано зобов`язання в сумі 7 574,38 грн., не сплачено;

- податкова декларація № від 27 квітня 2017 року задекларовано зобов`язання в сумі 9 093,78 грн., не сплачено;

- податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2017 року штрафна санкція в сумі 2 280,88 грн., не сплачена;

- податкова декларація № 4276 від 27 квітня 2018 року задекларовано зобов`язання в сумі 14 780,12 грн., не сплачено.

Всього по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування: основне зобов`язання 31 887,07 грн., штрафна санкція 2 280,88 грн.

3) пеня відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (далі ПК України) в сумі 3 740,17 грн.

Не погоджуючись з податковою вимогою форми "Ф" № 11737-53 від 22 березня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Як передбачено пунктом 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1 статті 164 ПК України).

Відповідно до підпунктів 1.1 - 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Разом з тим, підпункти 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлюють, що платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В пунктах 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України закріплено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

В підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України наведено визначення поняття податкової вимоги, якою є письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно ж із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом пунктів 59.1, 59.3 - 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Водночас, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

В позовній заяві однією з підстав для скасування податкової вимоги форми "Ф" № 11737-53 від 22 березня 2019 року ОСОБА_1 вказував те, що він її не отримував й про її існування дізнався лише в квітні 2023 року під час розгляду Житомирським окружним адміністративним судом справи № 240/9272/23 за позовом податкового органу про стягнення податкового боргу в сумі 62 721,71 грн.

Крім того, зазначав, що в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке подається відповідачем як доказ вручення спірної податкової вимоги, в графі "розписка в одержанні" його підпис або підписи членів сім`ї відсутні, як і відсутні відмітки про відмову в одержанні цього відправлення, але міститься особистий підпис працівника поштового відділення.

Разом з тим, за результатами розгляду справи № 240/9272/23 Житомирський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 23 серпня 2023 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року, а отже набрало законної сили, яким позов ГУ ДПС до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості в сумі 62 721 грн. (за результатами декларування ОСОБА_1 своїх зобов`язань за 2016 2021 роки) задоволено.

При цьому, у вказаному рішенні суд констатував, що на підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаної вимоги податковим органом подано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 301, з якого встановлено, що воно отримано 01 квітня 2019 року особисто " ОСОБА_2 ", що також підтверджено підписом працівника відділення поштового зв`язку, а тому суд не приймає до уваги твердження боржника про те, що податкову вимогу № 11737-53 від 22 березня 2019 року він не отримував.

Аналогічна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявна і в матеріалах даної справи №240/27637/23.

Жодних інших доказів, які б спростовували наведене, учасниками справи не подано.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, обставина отримання ОСОБА_1 01 квітня 2019 року спірної податкової вимоги № 11737-53 від 22 березня 2019 року при розгляді даної справи доказуванню не підлягає.

Надаючи правову оцінку правомірності спірної податкової вимоги, суд виходить з такого.

Як вже зазначалось в цьому рішенні, згідно наданого податковим органом зведеного розрахунку до складу визначеного податковою вимогою № 11737-53 від 22 березня 2019 року податкового боргу включено, зокрема, штрафні санкції в сумах 151,49 грн. (військовий збір) та 2 280,88 грн. (податок на доходи фізичних осіб) застосовані на підставі податкових повідомлень-рішень від 06 грудня 2017 року № та № , а також пеня відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в сумі 3 740,17 грн.

Разом з тим, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом з`ясовано, що в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала справа № 240/5055/18 за позовом ГУ ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 38 855,79 грн., у якій цим судом 28 лютого 2019 року було прийнято рішення (яке набрало законної сили 23 травня 2019 року) про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи вказану справу, суд встановив, що обліковуваний за ОСОБА_1 податковий борг складається із заборгованості перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 37 469,33 грн. (основний платіж - 31 448,28 грн., штрафна санкція 2 280,88 грн., пеня - 3 740,17 грн.), а також із заборгованості по сплаті військового збору в сумі 1 386,46 грн. (основний платіж - 1 234,97 грн., штрафна санкція - 151,49 грн.).

Така заборгованість виникла у зв`язку із несплатою особою в строк та в повному обсязі податкових зобов`язань, які були самостійно визначені ним у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2015, 2016, 2017 роки, а також внаслідок несплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень від 06 грудня 2017 року № та № .

При цьому, суд дійшов висновку, що оскільки ці податкові повідомлення-рішення (як і податкова вимога № 1280-06 від 23 жовтня 2015 року на суму узгодженого податкового зобов`язання в сумі 12 013,18 грн.) були направлені ОСОБА_1 за неправильною адресою, у зв`язку із чим не були вручені, то відповідно визначені у них грошові зобов`язання не можуть бути стягнуті як податковий борг в порядку пункту 87.11 статті 87 і пункту 95.2 статті 95 ПК України.

Матеріали даної справи також не містять доказів вручення ОСОБА_1 згаданих індивідуальних актів, а в поданому відповідачем зведеному розрахунку суми податкового боргу, до того ж, жодним чином не аргументовано, на якій підставі, на яку суму боргу й за який період ОСОБА_1 нарахована до сплати пеня 3 740,17 грн., у стягненні якої, в свою чергу, було відмовлено вищевказаним рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 240/5055/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що штрафні санкції в загальній сумі 2 432,37 грн. та пеня в сумі 3 740,17 грн. безпідставно були визначені Управлінням як податковий борг, тобто несплачене узгоджене грошове зобов`язання, та включені до податкової вимоги № 11737-53 від 22 березня 2019 року, у зв`язку із чим позовні вимоги щодо визнання її протиправною і скасування в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, як вже зазначалось, до податкової вимоги № 11737-53 від 22 березня 2019 року включено самостійно задекларовані ОСОБА_1 податкові зобов`язання з військового збору та податку на доходи фізичних осіб по наступним податковим деклараціям:

1) податкова декларація № від 27 квітня 2017 року:

- військовий збір: задекларовано - 757,82 грн., сплачено - 754,73 грн., заборгованість - 3,09 грн.;

- податок на доходи фізичних осіб: задекларовано - 9 093,78 грн., не сплачено, заборгованість - 9 093,78 грн.;

2) податкова декларація № 4276 від 27 квітня 2018 року:

- військовий збір: задекларовано - 1 231,68 грн., не сплачено, заборгованість - 1 231,68 грн.;

- податок на доходи фізичних осіб: задекларовано - 14 780,12 грн., не сплачено, заборгованість - 14 780,12 грн.;

3) податкова декларація № від 29 квітня 2016 року:

- податок на доходи фізичних осіб: задекларовано - 7 574,38 грн., не сплачено, заборгованість - 7 574,38 грн.;

4) податкова декларація № від 28 квітня 2015 року:

- податок на доходи фізичних осіб: задекларовано - 7 512,83 грн., сплачено - 7 074,04 грн., заборгованість - 438,79 грн.;

Всього: по військовому збору - 1 234,77 грн., по податку на доходи фізичних осіб - 31 887,07 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є адвокатом та провадить незалежну професійну діяльність.

Виходячи з приписів підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно положень пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Отже, беручи до уваги дату формування спірної податкової вимоги - 22 березня 2019 року, самостійно задекларовані ОСОБА_1 у податкових деклараціях за 2015 2017 роки (податкові декларації № від 29 квітня 2016 року, № від 27 квітня 2017 року та № 4276 від 27 квітня 2018 року) податкові зобов`язання з військового збору в сумі 1 234,77 грн. та податку на доходи фізичних осіб в сумі 31 448,28 грн. відповідно до підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 54.1 статті 54, пункту 56.11 статті 56, пункту 59.1 статті 59 ПК України є узгодженими, не підлягають оскарженню та у зв`язку з несплатою (неповною сплатою) правомірно були включені податковим органом до податкової вимоги № 11737-53 від 22 березня 2019 року.

Водночас, законність заявлення податковим органом до стягнення визначених у податкових деклараціях № від 27 квітня 2017 року та № 4276 від 27 квітня 2018 року сум податкових зобов`язань встановлена і рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 240/9272/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року.

Разом з тим, з приводу податкової декларації № від 28 квітня 2015 року (тобто за 2014 рік), суд вважає за необхідне вказати на таке.

За змістом приписів пункту 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

При цьому, з огляду на положення підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу, тобто 1095 днів.

Аналогічно у підпункті 14.1.11 "а" пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що до безнадійної заборгованості відноситься заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким нормативним актом є Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок № 577), підпунктом 3 пункту 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу (рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником (заступником) органу доходів і зборів за наявності підстав).

Отже, з урахуванням викладеного, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Натомість, неприйняття контролюючим органом рішення про списання податкового боргу, який набув статусу безнадійного, свідчить на користь неправомірності дій контролюючого органу щодо включення його до податкової вимоги.

Така ж позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у його постановах (зокрема, від 20 січня 2022 року у справі № 480/1390/19, від 06 лютого 2018 року у справі № 807/2097/16 тощо) та є сталою.

Підсумувавши викладене, суд дійшов переконання, що Управлінням безпідставно включено до податкової вимоги № 11737-53 від 22 березня 2019 року податковий борг ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік по податковій декларації № від 28 квітня 2015 року в сумі 438,79 грн., внаслідок чого позовні вимоги про визнання її протиправною і скасування в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Згідно із частинами 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, враховуючи наведене вище в цьому рішенні в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6 - 9, 32, 77, 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, код ЄДРПОУ ВП 44096781) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати складену Головним управлінням ДФС у Житомирській області податкову вимогу форми "Ф" від 22 березня 2019 року № 11737-53 про нарахування ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 6611,33 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко