Справа № 158/2073/24
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2073/24
Провадження № 2-а/0158/53/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
з участю секретаря Квач Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення,-
в с т а н о в и в:
27 червня 2024р. позивач Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, в особі його представника ОСОБА_2 звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення.
08.04.2024р. громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в адміністративному порядку для з`ясування обставин правопорушення (невиконання рішення про його примусове повернення) та тоді ж, посадовими особами УДМС України у Волинській області прийнято рішення про його примусове видворення з України.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2024р. затримано громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення, терміном на 3 (три) місяці. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024р. вищевказане рішення суду залишено без змін (судова справа №158/1068/24).

Перебуваючи у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, відповідач по справі ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України у Волинській області про його примусове видворення від 08.04.2024р. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.04.2024р. в задоволенні позову відмовлено (судова справа №161/6918/24). Вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржено ОСОБА_1 , однак станом на час звернення до суду з даним позовом Восьмим апеляційним судом в межах вищевказаної адміністративної справи рішення не прийнято.

Крім того зазначають, що згідно абз. 4 п.10 розділу І Наказу МВС АДПС СБУ від 23.04.2012р. №353/271/150 (в редакції наказу МВС СБУ №38/17 від 22.01.2018р) оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду у межах строків, визначених ч. ч. 2-4 ст. 288 КАС України, незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень, або його окремих положень, що оскаржується.

Також зазначає, що 24 травня 2024р. відповідач по даній адміністративній справі ОСОБА_1 , через адміністрацію Волинського ПТПІ надіслав до УДМС України у Волинській області анкету заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на яку останньому надано відповідь про відмову у прийнятті даної заяви.

Відповідачем по справі в судовому порядку оскаржено відмову УДМС України у Волинській області у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (судова справа №140/6286/24). Рішення суду у вказаній адміністративній справі Волинським окружним адміністративним судом станом на час звернення позивача по справі до суду з даним адміністративним позовом не прийнято.

З метою забезпечення виконання рішення УДМС у Волинській області про примусове видворення відповідача по справі ОСОБА_1 з останнім були проведені бесіди та опитування в ході яких було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 не бажає повертатись до країни походження через його політичні погляди, які суперечать чинній владі республіки білорусь, а також у зв`язку із тим, що в Україні він має неповнолітню дитину.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить позов задовольнити та продовжити строк затримання громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 червня 2024р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача Паш`ян Д.Р. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_1 та його представник адвокат Воробей П.О. подали до суду заяву у якій просять розгляд даної адміністративної справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги не визнають, просять в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Крім того зазначили, що відповідачем по справі ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржується рішення про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України у Волинській області про його примусове видворення від 08.04.2024р., процесуального рішення Восьмим апеляційним судом на даний час не прийтяно.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон № 3773-VI).

Частиною першою статті 9 Закону України № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст.30 Закону України №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною першою статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви, поданої, зокрема, органом охорони державного кордону, до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так судом встановлено, що 08.04.2024р. працівниками Управління стратегічних розслідувань у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у м. Луцьку було виявлено громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Як встановлено судовим рішення, відповідач по справі прибув на територію України 03.10.2021р. з приватною метою через ПП «Доманове». За порушення правил перебування іноземних громадян на території України 15.09.2022р. працівниками ДМС України стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., який останнім було сплачено. Цього ж дня працівниками ДМС відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано відповідача залишити територію України не пізніше 10.10.2022р.

З копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2022р. (судова справа №161/13897/22) вбачається, що відповідачу по справі ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні адміністративного позову про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Вищевказане рішення суду постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023р. залишено без змін (а.с. 8-15).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2023р. (судова справа №140/7266/22) відмовлено відповідачу по справі в задоволенні адміністративного позову про визнання дій протиправними щодо відмови у розгляді заяви про надання додаткового захисту, зобов`язання прийняти заяву ОСОБА_1 про надання особі додаткового захисту, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2023р. залишено без змін (а.с. 16-20).

08.04.2024р. громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в адміністративному порядку для з`ясування обставин правопорушення (невиконання рішення про його примусове повернення) та тоді ж, посадовими особами УДМС України у Волинській області прийнято рішення про його примусове видворення з України.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2024р. затримано громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення, терміном на 3 (три) місяці. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024р. вищевказане рішення суду залишено без змін (судова справа №158/1068/24) (а.с. 21, 26-27).

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2024р. (судова справа №161/6918/24) відмовлено громадянину республіки білорусь ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення. Вищевказане рішення суду оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку, однак станом на час звернення до суду з даним позовом Восьмим апеляційним судом в межах вищевказаної адміністративної справи рішення не прийнято (а.с. 22-23, 40).

Також слід зазначити, що відповідачем по даній адміністративній справі ОСОБА_1 у червні 2024 року оскаржено до Волинського окружного адміністративного суду рішення УДМС України у Волинській області про визнання протиправною відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (судова справа №140/6286/24). Рішення суду у вказаній адміністративній справі Волинським окружним адміністративним судом станом на час звернення позивача по справі до суду з даним адміністративним позовом не прийнято (а.с. 30).

З листа УДМС України у Волинській області №0701.11/7318-24 від 17.06.2024р. вбачається, що з відповідачем по справі ОСОБА_1 були проведені бесіди та опитування в ході яких було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 не бажає повертатись до країни походження через його політичні погляди, які суперечать чинній владі республіки білорусь, а також у зв`язку із тим, що в Україні він має неповнолітню дитину. Також з даного листа вбачається, що 24.04.2024р. відділом організації нелегальній міграції реадмісії та видворення надіслано лист інформування до Волинського ПТПІ №0701.11/4989-24 щодо можливості здійснення супроводу для забезпечення примусового видворення відповідача по даній адміністративній справі - громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пункту пропуску з Республікою Молдова на який відповідь від адміністрації Волинського ПТПІ не надійшла (а.с. 28).

Згідно з частинами 11-13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч. 12 ст. 289 КАС України).

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Норма ч.12 ст.289 КАС України покладає на позивача обов`язок зазначити у позовній заяві про продовження строку затримання дії або заходи, які вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця чи особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Разом з тим, згідно п.10 розділу І Наказу МВС АДПС СБУ від 23.04.2012р. №353/271/150 (в редакції наказу МВС СБУ №38/17 від 22.01.2018р), рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Рішення суду про примусове видворення іноземця може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом. Після оголошення іноземцю рішення про примусове повернення посадові особи з`ясовують у іноземця намір оскаржити згадане рішення. У разі висловлення іноземцем наміру оскаржити це рішення негайно повідомляється центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом. Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.

Оскільки станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом зупинено дію рішення про примусове видворення за меж території України громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд встановив, що позивачем вживалися заходи для забезпечення примусового видворення відповідача, що зумовлює необхідність продовження його затримання із вказаних у позові підстав.

Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для продовження строку затримання відповідача по справі - громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення на строк 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, юридична адреса: м. Луцьк, вул. Градний Узвіз, 4 Волинської області, ;

відповідач громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1100073 від 26.06.2024р.

Повний текс судового рішення складено 28 червня 2024 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.