Справа № 521/5429/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 521/5429/24

Перша інстанція: суддя Сегеда О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.05.2024 у справі № 521/5429/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці про порушення митних правил № 1326/50000/22 від 24.11.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 186 856, 71 грн.;

- провадження у справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 листопада 2022 року заступником начальника Одеської митниці відносно нього було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1326/50000/22, якою його, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 186856,71 грн. Зазначив, що 03 листопада 2021 року до відділу митного оформлення №1 м/п «Одеса-автомобільний» Одеської митниці для митного контролю та митного оформлення декларантом ТОВ «Компанія-Експорт» громадянином ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору про митне оформлення, було подано МД типу «ІМ40АА», яка була прийнята та зареєстрована за №UA500030/2021/234870. Відповідно до граф 31, 33 МД №UA500030/2021/234870 було заявлено товар «легковий автомобіль, що був в користуванні: 1шт.; марка, модель: VOKSWAGEN PASSAT; номер кузова: НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення: 2001/. Після здійснення митного оформлення за МД від 03 листопада 2021 року № UA500030/2021/234870 транспортний засіб марки «VOKSWAGEN PASSAT» було випущено у вільній обіг. Вказував, що документи про зняття з обліку та договір купівлі-продажу транспортного засобу подавав декларант ОСОБА_2 , тому він не передбачав, що автомобіль «VOKSWAGEN PASSAT» був не знятий з обліку, оскільки декларант роз`яснював йому, що належним чином підготує всі документи та розмитнить транспортний засіб, відповідно до п. 9-7 Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України».

Окрім того позивач вказує, що доводи Одеської митниці щодо того, що саме він заявив в митних деклараціях неправдиві відомості є необґрунтованими, оскільки не було здобуто доказів прямого умислу на вчинення правопорушення, а також не встановлено в його діях як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тому постанова у справі про порушення митних правил №1326/50000/22 підлягає скасуванню. Вважає, що постанова про порушення митних правил №1326/50000/22 від 24 листопада 2022 року є незаконною, прийнята з порушенням норм діючого законодавства, оскільки викладені у постанові обставини та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності. Стверджував, що він особисто митним органам не надавав жодного документу, оскільки ці дії вчиняв громадянин ОСОБА_2 . Крім того, він не мав будь-якого наміру зменшити розмір митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей. Позивач стверджував, що при прийняті оскаржуваної постанови про порушення митних правил, він не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи про порушення митних правил, тому він не зміг скористатися своїм правом на захист. Також зазначив, що про складений протокол та постанову 1326/50000/22 від 24 листопада 2022 року він не знав і тільки 25 березня 2024 року йому стало відомо про відкриття стосовно нього виконавчого провадження ВП № та на запит адвоката було отримано 01 квітня 2024 року копію постанови №1326/50000/22 від 24 листопада 2022 року. Посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, позивач просив суд поновити строк звернення до суду; скасувати постанову Одеської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил № 1326/50000/22 від 24 листопада 2022 року, якою його, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 186856,71 грн. та закрити провадження у справі, стягнути судові витрати.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що спірна постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 02.05.2024 у справі № 521/5429/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції проігнорував, що в діях позивача не було прямого умислу, позаяк митне оформлення транспортного засобу, а також зняття з обліку транспортного засобу здійснювалось ОСОБА_2 ;

- судом першої інстанції не враховано, що позивач не отримував запрошення та не був присутній при розгляді справи у зв`язку з чим порушено процедури прийняття оскаржуваної постанови;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що 15.06.2022 Конституційний Суд України визнав абз. 2 статті 485 Митного кодексу України таким, що не відповідає Конституції України, при цьому оскаржувана постанова прийнята 24.11.2022.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2022 року державним інспектором оперативного відділу № 1 Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Одеської митниці Брюховецьким В.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 00132/50000/22 від 28 жовтня 2022 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, в якому зазначено, що ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці МД від 03 листопада 2021 року №UA500030/2021/234870 вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобори митних платежів у сумі 62285,57 грн. (а.с. 61-62).

24 листопада 2022 року в.о. заступника начальника Одеської митниці Цибульським В.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1326/50000/22, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої по митної декларації від 03 листопада 2021 року № UA500030/2021/234870 суми митних платежів, що становить 186856,71 грн. (а.с.29-30).

25 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі- продажу від 25 жовтня 2021 року придбав у громадянина Польщі VYTVYTSKYI VITALII (27-300 LIPSKO SLONECZNA 41) автомобіль марки «VOKSWAGEN PASSAT», кузов НОМЕР_1 , рік виготовлення 01 січня 2001, країна виробництва: (DE )за ціною 4000,00 Польських злотих, що складає 33539,33 грн. (а.с. 70).

Також судом встановлено, що листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 06 вересня 2022 року № 26/26-04/7.10/1357 Одеську митницю було повідомлено про те, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митних органів Республіки Польща від 28 липня 2022 року № 0201-IGM.541.545.2022.4. JC встановлена невідповідність документів та інформації, які надавались митному органу під час митного контролю та митного оформлення легкового транспортного засобу«VOKSWAGEN PASSAT», кузов НОМЕР_1 .

З змісту відповіді палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві Республіки Польща вбачається, що відповідно до ст. 79, пт.1 Закону про дорожній рух» Р. Польщі від 20 червня 1997 року, транспортний засіб підлягає зняття з обліку у відповідному органу який був містом останньої реєстрації транспортного засобу, по заяві його власника.

Тобто, даний орган, який знімає з обліку повинні бути ідентичні з назвою органу, який видав реєстраційний паспорт. Крім того, під час перевірки оформлених в Одеській митниці транспортних засобів встановлено, що більш ніж на 40 різноманітних транспортних засобів для митного контролю та митного оформлення надавався документ про зняття з обліку за однім і тим же номером але за різними датами видачі, що не відповідає законності даного документа.

Отже, транспортний засіб марки «VOKSWAGEN PASSAT», кузов НОМЕР_1 , рік виготовлення 01 січня 2001 року, країна виробництва: (ДЕ), його власником не було знято з обліку в уповноваженому органі у Польщі.

Таким чином, було встановлено, що при декларуванні транспортного засобу марки «VOKSWAGEN PASSAT», кузов НОМЕР_1 для здійснення митного оформлення надано документи, які стали підставою для заявлення у МД № UA500030/2021/234870 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Польщі транспортного засобу «VOKSWAGEN PASSAT», кузов НОМЕР_1 , та застосування пільгового режиму преференції у сплаті митних платежів.

Вважаючи протиправною вищевказану постанову відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб «VOKSWAGEN PASSAT» (кузов НОМЕР_1 ) не мав право оформлюватися в митному режимі «імпорт» з використанням преференції на зменшення митних платежів, а тому відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Польщі вказаного транспортного засобу і застосування пільгового режиму, преференції у сплаті митних платежів, що свідчить про вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Разом з тим, враховуючи те, що оскаржувану постанову було винесено 24 листопада 2022 року, а рішенням Конституційного суду України від 15 червня 2022 року, яким абзац другий ст. 485 МК України визнано неконституційним, відтерміновано втрату чинності абзацом другим ст. 485 Кодексу на шість місяців, суд дійшов висновку про наявність у відповідача права застосовувати до позивача санкцію ст. 485 МК України у вигляді накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюється Митним кодексом України (надалі МК України), а в частині, що не регулюється ним Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із частиною 1 статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу України унормовано, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За положеннями статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із частиною 1 статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до частин 9-10 статті 494 МК України якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у цій справі є перевірка правомірності постанови Одеської митниці в справі про порушення митних правил № 1326/50000/22 від 24.11.2022, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 485 МК України, а як наслідок накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становив 186 856, 71 грн.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що позивачем під час митного оформлення раніше ввезеного в Україну автомобіля заявлено у митній декларації неправдиві відомості про зняття цього автомобіля з обліку уповноваженим органом у Республіці Польщі, що стало підставою для безпідставного застосування преференцій при сплаті митних платежів в Україні.

Вказана інформація про зняття ввезеного автомобіля з обліку уповноваженим органом у Республіці Польщі, з боку позивача, підтверджена документом про зняття з обліку транспортного засобу номером №K.5416:1.769.2019.ACZ, який надавався для здійснення митного оформлення автомобіля позивача.

Водночас, у протоколі про порушення митних правил від 28.10.2022 № 00132/50000/22 зазначено, що Департамент міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 06.09.2022 №26/26-04/7.10/1357 повідомив Одеську митницю листом про те, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митних органів Республіки Польща від 28.07.2022 №0201-IGM.541.545.2022.4.JC (вхід. Держмитслужби від 16.08.2022 №158/9/11) встановлена невідповідність документів та інформації, які надавались митному органу під час митного контролю та митного оформлення легкового транспортного засобу «VOKSWAGEN PASSAT» (кузов WVWZZZ3BZ1E260372).

Згідно відповіді палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві Республіки Польща встановлено, що відповідно ст. 79, пт. 1 Закону Польщі від 20.06.1997 «Закон про дорожній рух», транспортний засіб підлягає зняттю з обліку у відповідному органі, який був містом останньої реєстрації транспортного засобу, по заяві його власника. Тобто, даний орган, який знімає з обліку повинні бути ідентичні з назвою органу, який видавав реєстраційний паспорт.

Крім того, під час перевірки оформлених в Одеській митниці транспортних засобів встановлено, що більш ніж на 40 різноманітних транспортних засобів для митного контролю та митного оформлення надавався документ про зняття з обліку за однім і тим же номером №K.5416:1.769.2019.ACZ, але за різними датами видачі, що не відповідає законності даного документа.

Тобто, митний орган дійшов висновку, з яким погодився суд першої інстанції , що транспортний засіб марки «VOKSWAGEN PASSAT» (кузов НОМЕР_1 ), не був знятий його власником з обліку в уповноваженому органі у Польщі.

Між тим, колегія суддів зазначає, що будь-яких доводів щодо спростування викладеної в листах митного органу Республіки Польща інформації, як і будь-яких доказів достовірності документа про зняття з обліку транспортного засобу №K.5416:1.769.2019.ACZ, апелянтом до суду не надано.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що ним не вчинено жодних умисних дій з метою уникнення обов`язку щодо сплати митних платежів та зборів, а як наслідок в його діях відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 485 МК України.

В даному випадку, як зазначено вище, позивачем заявлено в митній декларації та подано до митного органу заяву з неправдивими відомостями щодо зняття з реєстрації в іншій країні ввезеного ним автомобіля, що безпідставно надало позивачу пільги при сплаті митних платежів.

Тобто, саме надання неправдивих відомостей та документів позивачем, з метою отримання митних пільг, стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідно до наданих рекомендованих поштових відправлень про дату, час та місце розгляду справи №1326/50000/22 на адресу позивача своєчасно були направлені як протокол про порушення митних правил №001326/50000/22 від 28.10.2022, так і постанову в справі про порушення митних правил №1326/50000/22 від 24.11.2022 (а.с. 29-31, 60 звор.-62).

Також з матеріалів справи вбачається, що 21.10.2022 на адресу позивача направлявся лист №7.10-5/20-01/10/16856 щодо виклику (запрошення) до Одеської митниці на 28.10.2022 з метою надання письмових пояснень щодо обставин митного оформлення транспортного засобу «VOKSWAGEN PASSAT» (кузов WVWZZZ3BZ1E260372), прийняття участі у можливому складанні протоколу про порушення митних правил, ознайомлення з відповідними правами і обов`язками та одержання другого екземпляру протоколу про порушення митних правил.

Крім того, 02.11.2022 на адресу позивача направлявся лист №7.10-5/20-01/10/17359 з копією протоколу про порушення митних правил №1326/50000/22 та роз`ясненні права та обов`язки як особи, що притягується до відповідальності за порушення митних правил (а.с. 7-8).

24.11.2022 на дату розгляду, від позивача не надходили клопотання, заяви або тощо, відповідно до чого та в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 526 МК України, справу про порушення митних правил №1326/50000/22 розглянуто без присутності позивача.

25.11.2022 на адресу позивача, на підставі ст. 285 КУпАП, направлено копію постанови по справі про порушення митних правил №1326 /50000/22 (а.с. 45).

Положеннями частин 1-2, 4 статті 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Митним органом вищевказані документи направлялись на адресу, заявлену самостійно позивачем, яка є адресою його реєстрації рекомендованою кореспонденцією.

Колегія суддів зазначає, що направлення позивачу виклику для надання пояснень, протоколу та постанови про порушення митних правил на заявлену ним адресою, яка водночас є адресою його реєстрації, рекомендованою кореспонденцією є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку митного органу.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 19.03.2023 у справі № 911/3142/19.

При цьому, будь-яких доказів залишення місця проживання з поважних причин, або зміни місця проживання позивачем під час розгляду справи не надано.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів про зняття транспортного засобу з реєстрації у відповідних компетентних органах в Республіці Польщі.

Натомість відповідачем долучено до матеріалів справи докази, які в достатній мірі свідчать про надання позивачем недостовірних відомостей про зняття вищевказаного транспортного засобу з реєстрації в Республіці Польща.

Враховуючи викладене, відповідні доводи апелянта про неналежне повідомлення апелянта є необґрунтованими.

Аналізуючи аргументи апелянта про те, що відповідальність за статтею 485 КУпАП повинен нести митний брокер ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що є правильною позиція суду першої інстанції, що митний брокер не може бути суб`єктом даного правопорушення, оскільки він виступав уповноваженою особою позивача на декларування транспортного засобу.

Понад те, варто відзначити, що документи, які надавалися для розмитнення придбаного транспортного засобу, у тому числі щодо зняття його з обліку, були особисто ОСОБА_1 зазначені в заяві на ім`я начальника Одеської митниці з проханням здійснити розмитнення із застосуванням пільг, встановлених Законами України №1402-ІХ та №1403-ІХ.

Разом з тим, позивачем не надані докази, що митний брокер ОСОБА_2 був уповноважений ним на вчинення дій щодо придбання на її ім`я транспортного засобу, зняття його з обліку в країні придбання.

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що транспортний засіб «VOKSWAGEN PASSAT» (кузов WVWZZZ3BZ1E260372), не міг бути поміщений в митний режим імпорт з використанням преференції на зменшення митних платежів, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Республіці Польща вказаного транспортного засобу і застосування пільгового режиму, преференції у сплаті митних платежів, що свідчить про вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Проте, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність у відповідача права застосовувати до позивача санкцію ст. 485 МК України у вигляді накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів з огляду на таке.

Так, рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац 2 статті 485 Митного кодексу України.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція статті 485 Кодексу у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів є співмірною з кримінальним покаранням, Конституційний Суд України дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час призначення кримінального покарання є застосовними і в межах цього конституційного провадження.

З огляду на наведене, Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 485 цього Кодексу має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Пунктом 2 вказаного рішення було передбачено, що абзац 2 статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

На виконання вказаного рішення суду, Законом України від 16.11.2022 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо врегулювання питання притягнення до адміністративної відповідальності за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів» було внесено зміни до статті 485 Митного кодексу України шляхом викладення її в новій редакції та встановлено розмір штрафу за вказані в ній правопорушення в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів. Вказаний Закон набрав чинності 15.12.2022.

При цьому, згідно зі статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, положення абзац 2 статті 485 Митного кодексу України були визнані неконституційними, проте відповідач був позбавлений можливості визначити розмір штрафу в іншій, ніж зазначено в оскаржуваній постанові, сумі з огляду на встановлення строку втрати чинності вказаною нормою закону.

Однак, на момент ухвалення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції мав достатні підстави для зміни розміру стягнення, накладеного на позивачку спірною постановою, із урахуванням зворотної дії в часі положень статті 485 Митного кодексу України в редакції від 15.12.2022 в силу наведених положень статті 58 Конституції України.

В контексті питання про розмір штрафу, який підлягає стягненню з позивача, колегія суддів також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають.

Принцип домірності (пропорційності) має бути дотриманий не лише при визначенні норм, які стосуються суворості санкції, а й при оцінці тих факторів, що їх має бути взято до уваги при визначенні санкції (рішення у справі Imeri v. Croatia від 24.06.2021).

Також, на думку Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання обґрунтовано відповідало [правомірній] меті.

Іншими словами, потрібно досягти справедливого балансу між вимогами загальних потреб суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав людини. Цього балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести особистий і надмірний тягар (див., зокрема, рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece від 28.11.2002; Jahn and Others v. Germany від 30.06.2005; Gogitidze and Others v. Georgiа від 12.05.2015).

Окрім того, колегія суддів вважає застосовним до спірних правовідносин рішення Європейського суду з прав людини у справі Краєва проти України від 13.01.2022.

У цьому рішенні Суд, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що:

накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє відповідну особу майна, а саме суми, яку необхідно сплатити (§ 23);

щоб відповідати статті 1 Першого протоколу до Конвенції, захід [втручання] має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним [ґрунтуватись на приписі права], переслідувати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами особи (§ 24);

відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, що є дуже великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

З огляду на викладену практику Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини, виходячи з засад верховенства права, справедливості та розумності, враховуючи принципи домірності (пропорційності), а також необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства і захистом законних прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне змінити захід стягнення, накладений на ОСОБА_1 постановою від 24.11.2022 у справі про порушення митних правил № 1326/50000/22.

Застосовуючи зміну заходу стягнення, передбаченого оскаржуваної постановою, колегія суддів враховує позицію сторін, щодо можливості застосування судом менш суворої санкції в межах ст. 485 МК України, в редакції після 15.12.2022.

Також апеляційний суд виходить з принципу процесуальної економії та завдань адміністративного судочинства.

Згідно з правовою позицією викладеною в ухвалі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

Ще одним аспектом принципу процесуальної економії є застосування судом такого способу захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопущення штучного подвоєння судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.

Колегія суддів зазначає, що скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до Одеської митниці може призвести до затягування розгляду справи та спливу строку притягнення позивача до відповідальності, що в свою чергу завдасть шкоди суспільному інтересу.

При цьому зміна розміру стягнення за адміністративне правопорушення забезпечить своєчасність розгляду адміністративної справи та ефективний захист прав та інтересів позивача.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою позов слід задовольнити частково, змінивши захід стягнення, визначений постановою Одеської митниці від 24.11.2022 у справі про порушення митних правил № 1326/50000/22, а саме: зі штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склало 186 856,71 грн. на штраф у розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 93 428,36 грн.

Щодо судових витрат колегія суддів зазначає таке.

Частина перша статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина третя статті 139 КАС України встановлює, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви до суду позивачем підлягав сплаті судовий збір у сумі 605,20 грн. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 (а.с.24).

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,40 грн. (а.с.145).

Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовної заяви колегія суддів зазначає, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 756,80 грн.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.05.2024 у справі № 521/5429/24 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, застосований до ОСОБА_1 за постановою Одеської митниці в справі про порушення митних правил від 24.11.2022 № 1326/50000/22, зі штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складало 186 856, 71 (сто вісімдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 71 коп. на штраф у розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 93 428,36 (дев`яносто три тисячі чотириста двадцять вісім) грн. 36 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк