Справа № 160/10658/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10658/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Коренев А.О.) в адміністративній справі №160/10658/24 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро), в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №18076855 від 17.12.2014 прийняте Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 позов повернуто ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач, через триваючу пасивну поведінку відносно своїх прав пропустив строк звернення до суду, а суд не знайшов підстав для його поновлення.

Позивачем на ухвалу суду від 28.05.2024 подана апеляційна скарга, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач є пенсіонером похилого віку, їй виповнилося 80 років, за станом своєї освіти вона не може перевірити відповідність площ житла реєстраційним документам та перевірити правильність дій Міністерства юстиції. Зазначає, що першим випадком, коли вона звернула увагу на площу зареєстрованої нерухомості і її невідповідність факту і документам стало отримання податкових повідомлень-рішень і наступне вивчення питання розрахунку сум податку на нерухоме майно. Саме після цього випадку позивач із допомогою консультації техніка із інвентаризації нерухомого майна довідалася, що до площі її квартири помилково увійшов чужий підвал. З урахуванням наведеного, вважає, що нею не був пропущений процесуальний строк звернення до суду та наголошує, що в даному випадку питання пропуску строку позовної давності потрібно вирішувати вже під час провадження у справі по суті позову, а не на стадії розгляду позовних матеріалів та з врахуванням позиції відповідача у справі.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, через триваючу пасивну поведінку відносно своїх прав пропустив строк звернення до суду, а суд не знайшов підстав для його поновлення.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 у справі №815/91/18, від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що визначена в оскаржуваними рішенні площа квартири 197,2 кв.м. відповідає площі, яка визначена у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 17.12.2014 (Індексний номер 31143280).

Крім того, з постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 по справі № 804/5561/15 вбачається, що представник ОСОБА_1 - Глядченко В.М. приймав участь у справі та у судовому засіданні у зазначеній справі. Під час розгляду справи №804/5561/15, судом було зокрема встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.12.2014 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , розмір часток 1/1, загальною площею 197,2 кв.м., житловою площею 64,2 кв.м.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці та її представнику - ОСОБА_2 з грудня 2014 року було достеменно відомо про загальну площу квартири яка, зокрема, зазначена у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, яке позивачкою не оскаржується.

Приписами частини 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку що позов ОСОБА_1 підлягав поверненню позивачу.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело б до неправильного постановлення судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року в адміністративній справі №160/10658/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак