Справа № 320/10936/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дніпроазот» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року про повернення позовної заяви з вимогами до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зацікавлена особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови від 29 вересня 2023 року № 1777 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 грудня 2022 року № 1944» в частині,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року АТ «Дніпроазот» (далі - позивач/апелянт) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зацікавлена особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови від 29 вересня 2023 року № 1777 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 грудня 2022 року № 1944» в частині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року позовну заяву АТ «Дніпроазот» повернуто з підстав не обґрунтування відповідно до частини другої статті 264 КАС України права оскарження нормативно-правового акту, яким установлено тарифи для іншої особи, та у зв`язку з заявленням вимог, які очевидно не відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України щодо обраного способу захисту.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначив, що висновки про безпідставність позову та його штучний характер є передчасними, оскільки такі висновки потребують встановлення фактичних обставин справи та дослідження доказів, що може бути здійснено лише на стадії розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі. На думку апелянта, спірна ухвала протирічить праву на доступ до правосуддя, що надано законом кожній особі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та наявності підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень

У цій справі позивачем оскаржено в частині постанову від 29 вересня 2023 року № 1777 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 грудня 2022 року № 1944», яка є нормативно-правовим актом.

Пунктом 2 частини першої статті 264 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень, передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою цієї статті встановлено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отже, правом на оскарження нормативно-правового акту шляхом подання позову щодо його незаконності наділені особи, до яких застосовується нормативно-правовий акт, або особи, які є суб`єктами правовідносин, у яких буде застосовано нормативно-правовий акт.

Повертаючи позовну заяву АТ «Дніпроазот», суд першої інстанції послався на порушення частини другої статті 264 КАС України з підстав не зазначення, що оскаржуваний нормативно-правовий акт застосовано до позивача, визнав такі дії зловживанням процесуальними правами та застосував частину третю статті 45 КАС України, якою встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання

Слід зауважити, що пунктом 10 частини п`ятої статті 160 КАС України, яка встановлює вимоги до позовної заяви, передбачено, що в позовній заяві у справах щодо оскарження нормативно-правових актів зазначається відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Процесуальні наслідки щодо позовної заяви, яка має певні недоліки, визначені статтею 169 КАС України.

Відповідно до частини першої цієї норми закону суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, згідно з правовим аналізом вказаних норм процесуального законодавства у разі відсутності належного обґрунтування щодо застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність його до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт, суд відповідно до приписів статті 169 КАС України залишає таку позовну заяву без руху та надає час для усунення таких недоліків.

За таких обставин, якщо суд першої інстанції встановив недоліки позовної заяви, то мав діяти у порядку, передбаченому статтею 169 КАС України. Однак, судом першої інстанції цього зроблено не було.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви дійшов помилкового висновку про зловживання позивачем процесуальним правом, оскільки щодо позовної заяви, поданої з недоліками, законодавством в такій правовій ситуації встановлено інший процесуальний наслідок - залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підстави, передбачені статтею 320 КАС України, для скасування його ухвали та направлення справи для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 308, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дніпроазот» задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.