Справа № 300/1582/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" червня 2024 р. справа № 300/1582/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до військової частини ВЧ НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" та належним чином повідомити його про прийняте рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.08.2023 у встановленому порядку звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з одночасним наданням письмових доказів, які підтверджують обставини, що дають підставу для звільнення з військової служби. Відповідь на рапорт не отримав. Вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення. Просить задовольнити позов.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 37,38).
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що за наявною інформацією у військовій частині НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 реєстрацію не проходив. Відповідно, командир військової частини НОМЕР_1 рапорт військовослужбовця про звільнення не розглядав та рішення за результатами його розгляду не приймав. Крім цього, вказує, що згідно визначених чинним законодавством вимог для того, щоб військовослужбовця було звільнено з військової служби йому особисто необхідно отримати обхідний лист перед виключенням зі списків особового складу частини. Крім того, з ОСОБА_1 має бути проведена бесіда командуванням частини. За відсутності позивача на військовій службі, рішення по рапорту ОСОБА_1 не може бути прийнято. В задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 42-44).
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій вказує, що позивач подав рапорт у порядку, що встановлений пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 «по команді», тобто, своєму безпосередньому командиру. Відповідач не навів прямого заперечення проти цієї обставини у відзиві. До того ж, вона підтверджується і самим рапортом, копія якого долучена до позовної заяви. Факт не реєстрації рапорту поданого позивачем, сам по собі, свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача та неналежне виконання відповідними посадовими особами відповідача своїх службових обов`язків. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 52-56).
Правом подання заперечення на відповідь відповідач не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
08.08.2023 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби, посилаючись на підпункт г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Згідно поданого рапорту позивач просив про звільнення його з лав Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. До рапорту додано копії документів згідно переліку зазначеному у рапорті.
Вказаний рапорт поданий позивачем на ім`я командира 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону. За результатами опрацювання т.в.о командира роти клопотав по суті вказаного рапорту перед командиром 2 стрілецького батальйону, який відповідно клопотав по суті рапорту перед командиром військової частини НОМЕР_1 . Також вказаний рапорт містить погодження ТВО помічника командира з правової роботи (а.с. 9).
Станом на дату звернення до суду рішення за результатами розгляду рапорту не прийнято.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту про звільнення, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
За змістом підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
Відповідно до абзацу 2 пункту 127 Статуту солдат підпорядковується командирові відділення.
За приписами частини 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно із пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Судом встановлено, що поданий позивачем рапорт поданий із дотриманням вимог встановлених пунктом 233 Положення № 1153/2008, тобто поданий «по команді» із зазначенням у ньому підстави звільнення з військової служби; із зазначенням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця із долученням документів, які підтверджують підстави звільнення (а.с. 9-32).
Згідно з пп.1 п.225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-ХIV) передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Суд враховує, що нормами чинного законодавства не передбачено строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. За загальним правилом, такий рапорт має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. При цьому, розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.
Водночас, як видно з матеріалів справи та й не заперечується сторонами, рапорт позивача від 08.08.2023 не був розглянутий належним чином і по цьому документу не було прийнято жодного рішення.
При цьому посилання відповідача на те, що рапорт позивача не реєструвався, а відтак командир військової частини НОМЕР_1 його не розглядав, не є належним обґрунтуванням бездіяльності щодо розгляду рапорту поданого «по команді». Суд зазначає, що рапорт, який міститься в матеріалах справи містить клопотання по суті рапорту т.в.о командира роти перед командиром 2 стрілецького батальйону, який відповідно клопотав по суті рапорту перед командиром військової частини НОМЕР_1 . Також вказаний рапорт містить погодження ТВО помічника командира з правової роботи (а.с. 9). Вказане відповідачем не спростовано, будь-яких доказів зворотного суду не надано.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , допустила протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 08.08.2023 про його звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Слід визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та належним чином повідомити його про результати розгляду.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції від 26.02.2024 (а.с.8).
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та належним чином повідомити його про результати розгляду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.