Справа № 160/12024/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/12024/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 р. в адміністративній справі №160/12024/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Державного закладу професійної (професійно- технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» по встановленню в березні місяці 2023 року премії ОСОБА_1 , старшому лейтенанту поліції, викладачу ЦТФП, зі зменшеним відсотком, такої, яка нижча за рекомендовано-граничний розмір, за посадою, яку займає ОСОБА_1 , а саме невиплати 6500 гривень, що є нерівною оплатою за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації шляхом вчинення мобінгу (цькування);

- зобов`язати Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , старшому лейтенанту поліції, викладачу ЦТФП премію за березень 2023 року в рекомендовано-граничному розмірі премії, за посадою, яку займає ОСОБА_1 , у розмірі 6500 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 р. в адміністративній справі №160/12024/23 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , старший лейтенант поліції проходить службу на посаді викладача ЦТФП у Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції».

Відповідно до довідки про нараховані доходи, у тому числі грошове забезпечення, а також відрахування з доходів (з зазначенням розмірів та підстав таких відрахувань) викладача Криворізької академії патрульної поліції ОСОБА_1 за спірний період позивачу встановлено премію в сумі 11 364,47 грн, % премії- 156,482.

Так, позивач зазначає, що в березні місяці 2023 року йому було встановлено розмір премії нижчий за рекомендовано граничний за посадою, що він займає.

Позивач вважає, що таке заниження відсотку премії обумовлене поганим відношенням керівництва навчального закладу, в якому працює позивач та порушує його права на оплату праці.

Наведені обставини слугували підставою для звернення позивача до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова № 988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 Постанови № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Пунктом 4 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема: здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби; надавати поліцейським матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно пункту 7 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

В силу пункту 12 розділу ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту вищезазначених Положень випливає, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань з урахуванням специфіки і показників преміювання та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

Таким чином нормами законодавства визначено сукупність підстав, що впливають на встановлення розміру премій поліцейському.

Крім того, встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому, встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного від 02.10.2019 року у справі №808/1629/18, від 11.07.2019 у справі №819/1613/16.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до довідки про нараховані доходи, у тому числі грошове забезпечення, а також відрахування з доходів (з зазначенням розмірів та підстав таких відрахувань) викладача Криворізької академії патрульної поліції ОСОБА_1 за спірний період позивачу встановлено премію в сумі 11 364,47 грн., % премії 156,482.

З сум нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 в березні утримані членські профспілкові внески у розмірі 3% за період з 06.01.2023 по 31.03.2023 в сумі 1 626,36 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що премія відноситься до виду заохочення за результатами служби поліцейського відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, а преміювання працівників відноситься до права керівника, а не до його обов`язку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що премія як складова, в цьому випадку, грошового забезпечення, не є обов`язковою, беззастережною виплатою, яка підлягає нарахуванню і виплаті кожному поліцейському за підсумками місяця, як наприклад, посадовий оклад.

Заохочувальний, стимулюючий характер премії, як складової грошового забезпечення, передбачає, що керівництво може диференціювати розмір премій поліцейських, зокрема (але не виключно), з урахуванням якості та обсягу виконаних завдань. Тому обґрунтованих підстав вимагати, щоб керівництво преміювало усіх працівників однаково, чи принаймні нарівні з іншим працівником немає, адже розмір премії залежить як від фінансових можливостей органу, так і від результатів продуктивності виконання посадових обов`язків.

Отже, з огляду на те, що премія пов`язується з результатами службової діяльності, професійними заслугами, то за наявності зауважень чи недоліків в роботі, щодо наявності яких у відповідному періоді свідчить відповідний рапорт (ар.с.32), керівник обґрунтовано зменшив працівникові розмір його премії за підсумками місяця.

Зазначений правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 06.05.2020 у справі № 813/4032/17 (провадження № К/9901/60134/18).

Стосовно доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції доводів позивача, щодо вчинення стосовного нього мобінгу з боку Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції", колегія суддів зазначає наступне.

11.12.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)», яким доповнено Кодекс законів про працю України статтею 2-2, де визначено наступне мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність.

Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є:

-створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозли вого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги);

-безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця);

-нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту;

-нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації;

-безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень);

-необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу.

Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці з порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.

Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається із матеріалів справи, Позивач вважає проявом мобінгу (цькуванням) встановлення йому в березні 2023 премії зі зменшеним відсотком.

Проте, на думку колегії суддів, доказів систематичних (повторюваних) тривалих умисних дій або бездіяльності роботодавця позивачем не надано та матеріали справи відповідних доказів не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 р. в адміністративній справі №160/12024/23,- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 р. в адміністративній справі №160/12024/23,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко