Справа № 280/8720/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/8720/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №17 від 30.12.2021 про призначення позивачу пенсії державного службовця на підставі довідки Господарського суду Запорізької області від 06.05.2016;

зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця позивачу, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII з 14 березня 2018 року у розмірі 60 % від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 №280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням у справі №280/2778/22 встановлено, що заробітна плата працюючого державного службовця на відповідній посаді становить 124858,80 грн. та відповідно до вказаного рішення зобов`язано пенсійний орган здійснити розгляд заяви позивача про перерахунок пенсій у розмірі 60%. Проте відповідач протиправно, на підставі свого рішення №17 від 30.12.2021, нараховує позивачу пенсію на підставі документів, які не мають відношення до справи. Вважає такі дії протиправними та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 2024 КАС України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору Позивач вважає, що ним не заявлені тотожні позовні вимоги у справах 280/6480/23 та у справі №280/8720/23.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.08.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій позивач просив суд:

скасувати рішення відповідача №7 від 05.01.2022 про призначення позивачу пенсії державного службовця на підставі Довідки господарського суду Запорізької області від 06.05.2016;

зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням у справі №280/2778/22 встановлено, що заробітна плата працюючого державного службовця на відповідній посаді становить 124858,80 грн. та відповідно до вказаного рішення зобов`язано пенсійний орган здійснити розгляд заяви позивача про перерахунок пенсій у розмірі 60%. Проте відповідач протиправно, на підставі свого рішення від 05.01.2022 №17, нараховує позивачу пенсію на підставі документів, які не мають відношення до справи. Вважає такі дії протиправними та просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі №280/6480/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

При цьому, під час розгляду справи №280/6480/23 по суті суд дійшов висновку, що відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі №280/398/21 здійснено перерахунок пенсії, про що свідчить рішення від 31.12.2021 №17. Суд зауважив, що саме це рішення позивач оскаржує у цій справі, проте зазначає невірну дату 05.01.2022 (дата роздрукування аркуша).

Предметом адміністративної справи №280/8720/23 є визнання протиправним та скасування рішення відповідача №17 від 30.12.2021 й зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця позивачу, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII з 14 березня 2018 року у розмірі 60 % від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 №280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Отже, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що у справі №280/6480/23 вже розглядається спір за позовом, поданий одним позивачем до одного відповідача з приводу тих самих правовідносин і з тих самих підстав.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Слід зазначити, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Водночас, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.

Верховний Суд у постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Колегія суддів зазначає, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/433/18.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №640/3703/22 та від 12.10.2023 у справі № 500/545/23.

Щодо доводів скаржника в контексті нетотожності заявлених позовів, оскільки предмет позовних вимог у справі, що розглядається та у справі №280/6480/23 різний, колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів, вважає, що посилання скаржника на те, що позовні вимоги відрізняються рішеннями пенсійного органу, яким відмовлено у призначені пенсії є необґрунтованими.

Так, предметом адміністративної справи №280/8720/23 є визнання протиправним та скасування рішення відповідача №17 від 30.12.2021 й зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця позивачу, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII з 14 березня 2018 року у розмірі 60 % від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 №280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Тоді як, предметом адміністративної справи №280/6480/23 є скасування рішення відповідача №7 від 05.01.2022 про призначення позивачу пенсії державного службовця на підставі Довідки господарського суду Запорізької області від 06.05.2016 та зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

У зазначених вище справах ОСОБА_1 заявлено тотожні позовні вимоги, які мають однаковий предмет зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Отже, аналіз позовних вимог заявлених у справі № 280/6480/23 та у справі № 280/8720/23, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що позивачем подано два позови до запорізького окружного адміністративного суду до тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки, в обох справах відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а предметом спорів є питання зобов`язання призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у зазначених вище справах позивачем заявлено тотожні позовні вимоги, які мають однаковий предмет зобов`язання призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, інакше формулювання позивачем заявлених позовних вимог у справі №280/8720/23 від тих, які заявлені у справі № 280/6480/23, не спростовує висновок суду про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх прав, має на меті зобов`язання призначити, здійснити нарахування, та виплату пенсії державного службовця позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати працівника відповідної посади, та рангу за останнім місцем роботи, яке було встановленої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 280/2778/22 у розмірі 124858,80 грн, що в свою чергу є предметом розгляду у данні справі.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко