Справа № 160/14391/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просить:
період роботи з 01.12.1981 року по 10.08.1982 року - відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 12.09.1984 року по 01.10.1984; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 17.04.1986 року по 01.10.1987; період роботи з 28.09.1984 року по 17.01.1986; період роботи з 25.12.1991 року по 24.06.2000 року у птахорадгоспі "Широчанський" згідно архівної довідки А-610-613-2023 від 21.11.2023; періоди роботи зазначені у трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 .
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звернення, а саме з 12 березня 2024 року до загального трудового стажу:
період роботи з 01.12.1981 року по 10.08.1982 року - відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 12.09.1984 року по 01.10.1984; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 17.04.1986 року по 01.10.1987; період роботи з 28.09.1984 року по 17.01.1986; період роботи з 25.12.1991 року по 24.06.2000 року у птахорадгоспі "Широчанський" згідно архівної довідки А-610-613-2023 від 21.11.2023; періоди роботи зазначені у трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 .
05 червня 2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 27 червня 2024 року до суду направив матеріали пенсійної справи позивачки, відзив не надав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 12.03.2024 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
На обґрунтування рішення зазначено, що страховий стаж позивачки становить 28 років 08 місяці 09 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховані періоди роботи: з 01.12.1981 по 10.08.1982 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки неможливо ідентифікувати дату наказу на прийняття; в колгоспі «імені Мечуріна» з 12.09.1984 по 01.10.1984, з 17.04.1986 по 01.10.1987, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі; з 28.09.1984 по 17.01.1986, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації «Ржанское РПО» в «СЕЛЬПО»; зазначені в трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 , оскільки дата видачі трудової книжки відсутня. Архівна довідка № А-610-613-2023 від 21.11.2023, не взята до уваги, оскільки відсутні відомості щодо звільнення особи. Врахування періодів роботи відповідно до наданої архівної довідки про заробітну плату № А - 610-613-2023 від 21.11.2023 не можливе, оскільки не підтверджена довідка первинними документами.
Позивачка не погодившись із таким рішенням відповідача звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).
Відповідно до положень частини першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За визначенням, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до приписів статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
При цьому, пунктом 3 Порядку, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.
Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення» також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з п. п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Відповідно до п. п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.
За змістом п. 13 Постанови № 310, всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Рішенням Головного управління ПФУ в Житомирській області від 20.03.2024 № 19 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки за доданими документами до страхового стажу не врахований період роботи з 01.12.1981 по 10.08.1982 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки неможливо ідентифікувати дату наказу на прийняття; в колгоспі «імені Мечуріна» з 12.09.1984 по 01.10.1984, з 17.04.1986 по 01.10.1987, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі; з 28.09.1984 по 17.01.1986, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації «Ржанское РПО» в «СЕЛЬПО»; зазначені в трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 , оскільки дата видачі трудової книжки відсутня. Архівна довідка № А-610-613-2023 від 21.11.2023, не взята до уваги, оскільки відсутні відомості щодо звільнення особи.

Надаючи оцінку доводам Головного управління ПФУ в Житомирській області, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Відтак, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивач не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем.

З трудової книжки НОМЕР_3 вбачається, що позивачка 01.12.1981 була прийнята на роботу в Красногорівський хлібокомбінат на роботу робітником та звільнена 10.08.1982, про що трудова містить дати та номери наказів. Неможливість ідентифікувати рік видання наказу про прийняття на роботу, не може позбавляти позивачку права на зарахування трудового стажу.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловився про те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас трудовою книжкою позивача підтверджено періоди її роботи з 01.12.1981р. по 10.08.1982р..

Крім того, суд уважає безпідставними доводи відповідача щодо не зарахування позивачці періодів роботи в колгоспі «імені Мечуріна» з 12.09.1984 по 01.10.1984, з 17.04.1986 по 01.10.1987 через відсутність відомостей щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Оскільки вказаний період роботи підтверджується трудової книжки НОМЕР_3 , а не трудовою книжкою колгоспника, у якій мають міститися відомості відпрацьованого мінімуму трудової участі для членів колгоспів.

Судом встановлено, що трудова книжка АТ НОМЕР_4 від 01 грудня 1981 року, містить записи № 10 № 14 про роботу ОСОБА_1 у період з 28.09.1984 по 17.01.1986, проте відповідачем безпідставно не враховано вказаний, через відсутність відомостей щодо зміни назви організації «Ржанское РПО» в «СЕЛЬПО».

В свою чергу трудова діяльність позивача в такій організації підтверджена відомостями трудової книжки, що відповідають вимогам Інструкції. Жодних зауважень щодо заповнення в цій частині трудової книжки відповідачі не заявляють. Тому з врахуванням положень ст. 62 Закону №1788 суд вважає, що відомості трудової книжки НОМЕР_5 від 01 грудня 1981 року є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_2 за період з 28.09.1984 по 17.01.1986.

Відтак суд уважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до її трудового стажу періоду роботи з 01.12.1981 по 10.08.1982, та в колгоспі «імені Мечуріна» з 12.09.1984 по 01.10.1984, з 17.04.1986 по 01.10.1987, з 28.09.1984 по 17.01.1986 р, які належним чином підтверджений записами трудової книжки.

Вирішуючи питання не зарахування відповідачем до стажу позивачки період роботи на підставі трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 через відсутність в книжці дати її видачі, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 13 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених Постановою Ради Міністрів СССР № 310 від 21.04.1975, відповідальність за організацію робіт з ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому, варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відомостей про роботу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування рішення від 20.03.2024 № 19, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У той же час вимоги позивачки про зарахування до стажу періодів роботи з 25.12.1991 року по 24.06.2000 року у птахорадгоспі "Широчанський" згідно архівної довідки А-610-613-2023 від 21.11.2023, не підлягає задоволенню, як передчасні.

Суд, зауважує, що в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.05.2024 року зазначено, що питання врахування періодів роботи відповідно до наданої архівної довідки про заробітну плату № А - 610-613-2023 від 21.11.2023 можливо буде розглянути після надходження результатів перевірки вищевказаної довідки.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не відмовляв у призначенні пенсії за віком.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку № 22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення пенсії, а відтак вимоги в цій частині до нього не підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладено у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі № 340/9245/21, від 08 березня 2023 у справі № 160/11878/22, від 05 квітня 2023 року у справі 160/11235/22, від 05 квітня 2023 року у справі 340/3832/22.

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням ч. 1 ст. 2 КАС України та ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.03.2024 року № 19 (а не як помилково зазначила позивачка - від 12.03.2024 року) протиправним та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи з 01.12.1981 по 10.08.1982, та в колгоспі «імені Мечуріна» з 12.09.1984 по 01.10.1984, з 17.04.1986 по 01.10.1987, з 28.09.1984 по 17.01.1986 р; періоди роботи зазначені в трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211.20 грн., тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 605,60грн.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення та дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20 березня 2024 року № 19 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи з 01.12.1981 року по 10.08.1982 року - відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 12.09.1984 року по 01.10.1984; період роботи в колгоспі "імені Мічуріна" з 17.04.1986 року по 01.10.1987; період роботи з 28.09.1984 року по 17.01.1986; періоди роботи зазначені у трудовій книжці колгоспника рос № НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 березня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 13559341) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев