Справа № 280/6009/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6009/23
(суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі №280/6009/23 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 липня 2023 року звернулась до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури згідно з яким просить стягнути із Запорізької обласної прокуратури на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 280/782/21 про поновлення ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, починаючи з 20.05.2021 по 01.11.2021 включно в розмірі 111 802,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскільки рішення суду щодо її поновлення на роботі не було виконано відповідачем негайно, наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 20 травня 2021 року по 01 листопада 2021 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження позов задоволено частково.

Суд стягнув із Запорізької обласної прокуратури (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 280/782/21 про поновлення ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, починаючи з 20.05.2021 по 01.11.2021 в розмірі 103 913,28 грн. (сто три тисячі дев`ятсот тринадцять гривень двадцять вісім копійок).

У задоволенні позову в іншій частині відмовив.

Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції встановив факт несвоєчасного виконання відповідачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі №280/782/21 в частині поновлення позивача на посаді та дійшов висновку про те, що у зв`язку з несвоєчасним невинесенням відповідачем наказу про поновлення позивача на роботі, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 236 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Запорізька обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки підстави для поновлення позивача відпали, а відтак й причини для задоволення вимоги про виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді немає.

Відповідач посилається на відсутність вини роботодавця у невидані наказу про поновлення працівника на роботі та відсутності заяви позивача щодо поновлення на роботі.

Зазначає, що судом проігноровано факт стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.04.2021 р по 23.06.2022 р у сумі 20 000 грн.

Звертає увагу на безпідставне залишення поза увагою наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду через недотримання позивачем строків «позовної давності» та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що аргументи та міркування відповідача є помилковими і необґрунтованими, а тому не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, який заперечував щодо її задоволення перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі №280/782/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №2492к від 24.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 29.12.2020.

Поновлено ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області з 30.12.2020.

Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 30 грудня 2020 року по 19 травня 2021 року в сумі 93168,40 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць у розмірі 10787,91 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року по справі №280/782/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021, позивач звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 21.07.2022 року касаційну скаргу позивачки залишено без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 року у справі №280/782/21 - без змін.

Позивач вважає, що внаслідок не виконання рішення суду першої інстанції відповідач повинен сплатити їй середній заробіток, з моменту ухвалення рішення суду першої інстанції та до моменту його скасування тобто за період з 20.05.2021 року по 01.11.2021 року.

Стягнення середнього заробітку за час не виконання рішення суду є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду про поновлення позивача на роботі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час такого не виконання рішення суду, а саме за період з 20.05.2021 року по 01.11.2021 року, що становить 114 робочих днів з урахуванням раніше виплачених сум середнього заробітку за цій період.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

З системного аналізу чинного законодавства вбачається, що відносини служби в органах прокуратури є предметом конституційного та адміністративного права. Підстави виникнення, проходження і припинення цієї служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю прокурорів. У разі відсутності відповідних положень у конституційному або адміністративному законодавстві суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.

У разі, коли така можливість застосування трудового права у спеціальному законі не передбачена, то за правилами ч. 6 ст. 7 КАС України суд застосовує закон, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), навівши у рішенні відповідні доводи.

Оскільки нормами спеціальних законів, які стосуються проходження прокурорами державної служби, не врегульовані питання щодо стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду щодо поновлення прокурора на посаді, суд згідно з положеннями ст. 9 КАС України вправі застосувати до спірних правовідносин положення КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома стаття 235 КЗпП України).

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання відповідного наказу про поновлення на роботі.

Аналогічна за змістом норма міститься в пункті 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, враховуючи положення зазначеної правової норми суд першої інстанції правильно зазначив, що виплата середнього заробітку під час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

При цьому, добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Враховуючи те, що позивача не було відповідачем поновлено на посаді відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі №280/782/21 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в період з 20.05.2021 року по 01.11.2021 року відповідач не виконав покладений на нього законодавством обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, що свідчить про його протиправну бездіяльність та є підставою для притягнення відповідача до відповідальності шляхом стягнення на користь позивача середнього заробітку за цей період.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає правильним проведений судом першої інстанції розрахунок розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час невиконання рішення суду, враховуючи те, що загальна кількість робочих днів у періоді з 20.05.2021 року по 01.11.2021 року становить 114 робочих днів та відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду та постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/782/21 середньоденна заробітна плата позивача становила 980,72 грн.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки виконання відповідачем рішення суду становить: 980, 72 грн. * 114 робочих днів = 111802,08 грн.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2022 в справі № 280/4099/21 стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20000,00 грн. за період з 30.04.2021 по 23.06.2022, тобто в тому числі і за період часу, яким обґрунтовані позовні вимоги і в цій справі № 280//6009/23 (з 20.05.2021 по 01.11.2021) та зменшив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховуючи факт стягнення відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП, на підставі рішення суду від 17.10.2022 у справі №280/4099/22 за період часу з 20.05.2021 по 01.11.2021.

Отже, в цій справі підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 103913,28 грн. (111802 грн - 7888,8 грн).

При цьому доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції, при вирішенні спірних правовідносин вказаних обставин не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку «позовної давності» при зверненні до суду з цим позовом слід зазначити наступне.

Так Верховний Суд розглянувши в касаційній інстанції цю справу зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки її право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Крім того є безпідставними на думку колегії суддів доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в наслідок розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження замість розгляду справи в порядку загального позовного провадження, враховуючи те, що підстави для розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження були відсутні, що і було обґрунтовано враховано судом першої інстанції при постановленні ухвали від 07.09.2023 року з цього питання (а.с.56,57).

Щодо доводів відповідача зазначених в апеляційній скарзі, та які є аналогічні доводам викладеним у відзиві на позов, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає.

Щодо інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування доводів сторін, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, а всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду наявності підстав для часткового задоволення позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі №280/6009/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27 червня 2024 року.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва