Справа № 500/3291/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3291/24

27 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ);

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачу з 26.10.2022 пенсію за вислугу років згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги - 21 рік 03 місяці 01 день.

В обґрунтування позову вказує, що наказом №97 о/с від 30.04.2013 його було звільнено з посади старшого державтоінспектора ВДАІ МТБ Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області у запас Збройних Сил. Відповідно до зазначеного наказу вислуга років на день звільнення становила: календарна: 20 років 09 місяців 17 днів; пільгова: 21 рік 03 місяці 31 день.

26.10.2022 позивач звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області» із заявою щодо підготовки подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, проте йому було відмовлено.

Водночас рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити документи та підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, направити такі документи та подання до ГУ ПФУ в Тернопільській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

На виконання зазначеного рішення суду Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України оформлено подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років, яке разом із заявою та іншими документами надіслано до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Проте відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби календарна вислуга років ОСОБА_1 становила 20 календарних років, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси. Покликаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, вказує, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Порядок №393).

Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Таким чином, позивач стверджує, що наявна у нього вислуга років, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 21 календарний рік, відтак він набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 30.05.2024 разом з позовною заявою та додатками надіслані відповідачу в його електронний кабінет та доставлені 30.05.2024 і 27.05.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 відповідно до наказу УМВС України в Тернопільській області від 30.04.2013 № 97-о/с звільнений з посади старшого державтоінспектора ВДАІ МГБ Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області.

Позивач 26.10.2022 звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області" з заявою про призначення пенсії, в якій просив підготувати подання про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, яке направити до ГУ ПФУ в Тернопільській області. Однак позивачу відмовлено в оформлені та направлені документів для призначення пенсії за вислугу років до органів Пенсійного фонду України.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023, позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Тернопільській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити документи та підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, направити такі документи та подання до ГУ ПФУ в Тернопільській області (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112092029).

На виконання вказаного рішення суду Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України оформлено подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років, яке разом із заявою та іншими документами надіслано до ГУ ПФУ в Тернопільській області (а.с.6, 7).

З подання вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2013 для призначення пенсії складає - 21 рік 03 місяці 01 день, в тому числі: календарна вислуга років - 20 років 09 місяців 17 днів та служба в пільговому обчисленні - 00 років 05 місяців 14 днів (а.с.7).

Розглянувши подання від 28.03.2024 №1540 про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Тернопільській області у листі від 25.04.2024 повідомило позивача, що відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається, зокрема, пункт «а»: якщо особи звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Вислуга років станом на 30.04.2013 (дата звільнення в запас) та відповідно до розрахунку, поданого Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області, складає 20 календарних років.

Виходячи з зазначеного, підстав для призначення пенсії за вислугу років немає, по причині відсутності необхідної вислуги років (а.с.4-5).

Позивач не погоджується з такими діями суб`єкта владних повноважень, вважає їх такими, що порушують його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом №2262-XII.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 цього Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Пунктом 1 Порядку №393 (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас суд звертає увагу на те, що на момент звільнення позивача зі служби (30.04.2013) пунктом 3 Порядку №393 було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у пільговому обчисленні.

При цьому щодо питання можливості зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, стажу роботи у пільговому обчисленні, свою правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, у якій відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» така редакція Порядку №393 зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).

Так, пункт 2-1 Порядку №393 визначає, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Водночас пунктом 3 Порядку №393 (у редакції, чинній з 19.02.2022) визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (а не для призначення пенсії).

Таким чином, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Порядку № 393 (у редакції, чинній з 19.02.2022), календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Порядку №393 (у редакції, чинній з 19.02.2022) визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Поряд з цим суд звертає увагу, що у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22 Верховний Суд сформулював наступні правові висновки:

«підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

водночас, відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній на дату звільнення, 27 червня 2022 року, та дату звернення позивача із заявою до ГУНП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії, 1 листопада 2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

тому, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року».

Аналогічного висновку про те, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022, дійшов також Верховний Суд у постанові від 15.04.2024 у справі №140/11144/23.

У постанові від 10.06.2024 у справі № 260/4588/23 Верховний Суд, констатуючи право особи на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII з огляду на наявність у позивача необхідної вислуги років у пільговому обчисленні саме на день звільнення зі служби, наголосив, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.

Крім того, суд вважає за необхідне підкреслити, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби(30.04.2013), що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та від 31.08.2023 у справі №200/4951/22 у подібних правовідносинах з урахування зміни правового регулювання.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд враховує, що право на пенсійне забезпечення на умовах, визначених Законом № 2262-ХІІ, серед інших категорій осіб, мають громадяни, які перебували на службі в органах внутрішніх справ. Так, працівник органу внутрішніх справ, який звільнився зі служби у період з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року, реалізує своє право на призначення пенсії за вислугу років, якщо станом на день звільнення його календарна вислуга років становила 21 календарний рік і більше.

З подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2013 (дату звільнення зі служби) для призначення пенсії складає - 21 рік 03 місяці 01 день, в тому числі: календарна вислуга років - 20 років 09 місяців 17 днів та служба в пільговому обчисленні - 00 років 05 місяців 14 днів (а.с.7).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, яке набрало законної сили, встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ на день звільнення зі служби становила 21 календарний рік і більше, тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

В силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ підтверджено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, яке набрало законної сили та є обов`язковим для врахування пенсійним органом.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у даному випадку слід констатувати допущення ГУ ПФУ в Тернопільській області протиправної поведінки у вигляді дій щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, оскільки вказані дії органу Пенсійного фонду є протиправними, застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем ГУ ПФУ в Тернопільській області як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

На переконання суду, належним і ефективним способом захисту порушених прав позивача за обставин цієї справи є саме зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років, оскільки встановивши обставини справи, суд має достатні підстави стверджувати про виконання позивачем усіх умов для призначення пенсії за вислугу років, а спосіб захисту порушеного права має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Така позиція суду щодо обраного способу захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 15.04.2024 у справі №140/11144/23.

Щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію, то суд звертає увагу на те, що строки призначення пенсій визначені статтею 50 Закону №2262-ХІІ, зокрема, пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом, до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Позивач оскаржує дії органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

Як встановлено судом, на виконання рішення суду Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України оформлено подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Подання разом із заявою позивача від 08.02.2024 та іншими документами надіслано до ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 28.03.2024 № 4953-2024 (а.с.6).

З огляду на вказані обставини та враховуючи положення статті 50 Закону № 2262-ХІІ, пенсію має бути призначено з 08.02.2023 (тобто за 12 місяців перед зверненням за пенсією 08.02.2024), а не з 26.10.2022, як просить позивач у позовній заяві.

Такий підхід також застосовано Верховним Судом в постанові від 15.04.2024 у справі №140/11144/23.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 24.05.2024 (а.с.14).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 08.02.2023 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 27 червня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.