Справа № 600/4608/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/4608/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Гінгуляк Василь Миколайович до Чернівецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Чернівецької обласної прокуратури (відповідач - 1), Офісу Генерального прокурора (відповідач - 2), Чотирнадцятої кадрової комісії (відповідач - 3), з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 27.03.2023 №151-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури на підставі пункту 2 частини 2 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", п.п. 2 п. 19 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 28.03.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", яким визначено, що заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури, або на рівнозначній посаді в Дністровській окружній прокуратурі, яка входить до складу юридичної особи Чернівецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02910120) з 28.03.2023;

стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.03.2023 по дату винесення судового рішення та фактичного поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваним наказом про звільнення та рішенням комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вказував, що в оскаржуваному наказі від 27.03.2023 №151-к, всупереч нормам матеріального права вказано дві підстави його звільнення: 1). рішення кадрової комісії №14 відповідно до змісту та мотивів прийняття такого, взагалі відсутня будь-яка інформація про ліквідацію, реорганізацію та скорочення кількості прокурорів органу прокурату, а також про його звільнення з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури та з органів прокуратури; та 2). п. 2 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про прокуратуру". На думку позивача, така правова невизначеність підстав його звільнення із займаної посади призводить до фактичного порушення його прав, оскільки його не було повідомлено про дійсні підстави його звільнення.

Позивач зазначав, що в наказі про його звільнення посилання відповідачем на п. 2 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про прокуратуру" є неправомірним, оскільки поняття "умови звільнення", визначені в ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", не є тотожними по відношенню до поняття "підстави звільнення" зазначені відповідачем в наказі №151-к від 27.03.2023.

Вказував, що станом на день прийняття наказу №151-к від 27.03.2023 не існувало рішення суду чи органів державної влади щодо реорганізації чи ліквідації юридичної особи - Чернівецької обласної прокуратури до складу якої входить Кельменецька місцева прокуратура, що свідчить про незаконність оскаржуваного наказу про його звільнення.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ про звільнення не відповідає вимогам Закону України "Про прокуратури", що, на думку позивача, є підставою для його скасування.

Позивач також не погоджується з рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", оскільки воно не відповідає критеріям обґрунтованості, неупередженості, розсудливості, пропорційності, є таким, що прийняте в умовах дискримінації.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Офісом Генерального прокурора, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що кадровою комісією №14 ОСОБА_1 включено до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, за результатами проведення якого останнього включено до переліку осіб, які успішно пройшли вказаний іспит і його допущено до наступного етапу атестації - співбесіди та призначено дату її проведення на 13.03.2023. За результатами проходження співбесіди Кадровою комісією №14 встановлені обставини, що свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності прокурора.

Відповідач вказував, що рішення Кадрової комісії №14 від 13.03.2023 №1 про неуспішне проходження позивачем атестації містить мотиви його прийняття, висновки зроблені комісією за результатами дослідження матеріалів атестації, наданих ним пояснень.

Щодо доводів про необхідність застосування положень Закону України "Про прокуратуру", а саме підстави для звільнення прокурора, визначеної положеннями ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", зазначав, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ, внесено зміни до кодексів та законів України не скільки щодо форми чи змісту діяльності прокуратури, а скільки щодо реформи органів прокуратури в частині кадрових питань. Встановлена Законом переатестація не має систематичного характеру, відбувається одноразово за окремим законом, є винятковою. У Пояснювальній записці до цього законопроекту було зазначено, що він спрямований на запровадження першочергових і, багато в чому, тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури.

Отже, проведення атестації прокурорів було визначено на законодавчому рівні, як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Чернівецькою обласною прокуратурою також подано відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що саме кадрові комісії за приписами Закону №113-ІХ та Порядку №221 надають оцінку матеріалам атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Такі повноваження належить до виключної компетенції кадрових комісій. У зв`язку з чим, комісія вправі надавати оцінку дотриманню прокурорами цих вимог.

Зазначав, що встановлені Законом України №113-IX критерії оцінки професійної компетентності прокурора, професійної етики та доброчесності прокурора спрямовані на забезпечення системи прокуратури (прокурорського корпусу) професійними кадрами високого рівня кваліфікації з урахуванням загальних здібностей та навичок.

Крім того, саме до повноважень кадрових комісій входить дослідження, обговорення результатів атестації прокурора та прийняття рішень про успішне чи неуспішне її проходження, що в свою чергу і є дискреційними повноваженнями кадрових комісій.

Відповідач вказував, що приймаючи рішення, кадрова комісія діяла в межах та у спосіб, передбачених законом.

Щодо доводів про необхідність застосування положень Закону України "Про прокуратуру", а саме підстави для звільнення прокурора, визначеної положеннями ст. 51 цього Закону, відповідач зазначав, що на підставі Закону №1554-ІХ від 15.06.2021 до п. 19 Закону №113-ІХ внесено зміни та зазначено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Вказував, що саме на виконання вимоги пп. 2 п. 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ керівником Чернівецької обласної прокуратури винесено наказ від 27.03.2023 №151-к про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури внаслідок прийняття кадровою комісією відносно нього рішення про неуспішне проходження атестації.

На думку Чернівецької обласної прокуратури, оскаржуваний наказ про звільнення прийнято належним суб`єктом у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача про його скасування є безпідставними.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді, яку він займав до звільнення, або на рівнозначній посаді в Дністровській окружній прокуратурі, яка входить до складу юридичної особи Чернівецької обласної прокуратури, посилався на те, що враховуючи, що на даний момент відсутнє рішення кадрової комісії про успішне проходження ОСОБА_1 атестації, в силу вимог п. 7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ відсутні законні підстави для поновлення останнього на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в Дністровській окружній прокуратурі.

Безпідставними, на думку відповідача, є й вимоги позивача про стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.03.2023, оскільки керівником обласної прокуратури відповідно до вимог пп. 2 п. 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, на підставі рішення кадрової комісії прийнято законний наказ №151-к від 27.03.2023 про звільнення позивача, а тому підстави для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Чотирнадцята кадрова комісія своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою суду від 10.07.2023 вказаний адміністративний позов залишено без руху, встановлено десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 16.08.2023 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 10.07.2023 - десять днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 26.09.2023.

Підготовче судове засідання призначене на 26.09.2023 не відбулось, оскільки у період з 25.09.2023 по 29.09.2023 головуючий суддя по справі перебував у відпустці, а тому розгляд справи призначено на 17.10.2023.

Підготовче судове засідання призначене на 17.10.2023 не відбулось, у зв`язку із поданням представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи. Продовжено строк підготовчого провадження на один місяць до 14.11.2023.

У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 14.11.2023, ухвалою суду від 14.11.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 12.12.2023.

Судове засідання призначене на 12.12.2023 відкладено на 09.01.2023.

В судовому засіданні, призначеному на 09.01.2023 оголошено перерву, у зв`язку із витребуванням доказів по справі. Розгляд справи призначено на 30.01.2024.

Судове засідання призначене на 30.01.2024 відкладено на 09.02.2024.

В судовому засіданні, призначеному на 09.02.2024, позивач та його представник просили суд задовольнити позовні вимоги, з посиланням на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник Чернівецької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора заперечував проти задоволення позовних вимог, з посиланням на обставини, викладені у відзивах на позовну заяву.

У судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про перехід до письмового провадження. Представник відповідачів не заперечував щодо вказаного.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та заяви учасників справи, суд продовжив розгляд і вирішення справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.11.2006, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Чернівецької області з 18.04.2007 по 28.03.2023 (Т.1 а.с.31-41).

У вказаний період, наказом Прокуратури Чернівецької області від 14.12.2015 №1215-к "Про призначення ОСОБА_1 " молодшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області з 15.12.2015 з посадовим окладом згідно штатного розпису, звільнивши його з посади заступника прокурора Сокирянського району (Т.1 а.с. 79).

13.09.2021 за результатами атестації п`ятнадцята кадрова комісія обласних прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Наказом виконуючого обов`язки керівника Чернівецької обласної прокуратури №1055-к від 21.10.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокурату Чернівецької області з 23.10.2021.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.05.2022 у справі №600/6355/21-а задоволено позов ОСОБА_1 визнано протиправними та скасовано рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та наказ виконавчого обов`язки керівника Чернівецької обласної прокуратури №1055~к від 21.10.2021. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2022 рішення першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Наказом керівника Чернівецької обласної прокуратури №203-к від 04.10.2022 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області.

09.01.2023 Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення №1 "Про допуск прокурорів до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності", серед яких визначено ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 188-189).

Згідно графіку проведення співбесід з прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20.02.2023 проведення співбесіди призначено на 13.03.2023 (Т.1 а.с. 42).

13.03.2023 Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур прийнято рішення №1 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", комісією зроблено висновок про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (Т.1 а.с. 22-29).

Із змісту вказаного рішення, вбачається, що про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, комісія дійшла з наступного:

1. Щодо обставин, що свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетенції, комісія виходила з наступного.

"В матеріалах атестації наявний висновок про результати службового розслідування за фактами можливого використання прокурорами Дністровської окружної прокуратури службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні.

Як вбачається з вказаного висновку, підставою проведення службового розслідування став лист Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора про наявність фактів, що можуть свідчити про можливе використання прокурорами Дністровської окружної прокуратури службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000357.

У вказаному провадженні ОСОБА_1 був старшим групи прокурорів та приймав процесуальні рішення. Зокрема, в ході здійснення досудового розслідування, в порушення вимог ч. 2 ст. 294 КПК України 23.11.2016 заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_2 продовжено строки досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, що є виключним повноваженням керівника місцевої прокуратури.

В подальшому ОСОБА_1 скерував обвинувальний акт до суду та підтримував державне обвинувачення в суді.

29.06.2021 обвинувальний акт повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України, оскільки обвинувальний акт містить суттєві протиріччя, що порушує право обвинуваченого на захист оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, діянь обвинуваченого не конкретизовані, та не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Розглянувши матеріали повернутого кримінального провадження, прокурор Дністровської окружної прокуратури прийняв рішення про його закриття у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 допущені грубі порушення під час здійснення процесуального керівництва.

Під час співбесіди прокурор підтвердив, що припустився порушення вимог КПК України при продовженні строків досудового розслідування та пояснив, що помилково вважав, що має відповідні повноваження.

У зв`язку з викладеним у Комісії є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності.".

2. Щодо обставин, що свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної етики прокурора, комісія виходила з наступного.

"Під час дослідження матеріалів атестації щодо прокурора ОСОБА_1 . Комісією вивчені матеріали Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора (наглядове провадження 17/1-33476-17).

Матеріали стосуються службового розслідування за фактом неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 від 21.04.2017.

Зокрема, службовим розслідуванням підтверджені відомості про недостовірність тверджень, поданих ОСОБА_1 у анкеті доброчесності прокурора, в частині неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані та недостовірність декларування відомостей про право власності транспортного засобу Opel Combo у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 та 2016 роки.

Під час службової перевірки встановлено, що, відповідно до відомостей з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту ДАІ МВС України, ОСОБА_1 на підставі договору №7345/2017/295007 від 18.01.2017, укладеного в ТСЦ, відчужив належний йому автомобіль за 119619 грн, що становить 74,7 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Тому до 28.01.2017 ОСОБА_1 був зобов`язаний повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані.

Водночас на момент проведення службового розслідування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані прокурором не подано.

Прокуратурою Чернівецької області 31.05.2017 подано заяву (дисциплінарну скаргу) про вчинення прокурором дисциплінарного проступку за результатами вказаного службового розслідування до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №279дп-17 від 15.11.2017 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Вища рада правосуддя за скаргою ОСОБА_1 на вказане рішення ухвалила його скасувати та закрити дисциплінарне провадження щодо прокурора.

За матеріалами Генеральної інспекції працівниками ДЗЕ НП України складено протокол про правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Протокол розглянуто Сокирянським районним судом Чернівецької області. За результатами розгляду провадження в справі про адміністративне правопорушення закрите 13.11.2017 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Прокурор оскаржив вказане рішення. Апеляційним судом Чернівецької області від 20.12.2017 постанову Сокирянського районного суду скасовано, а провадження закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивченням наявних матеріалів Комісія встановила, що у своєму пояснені під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 зазначав, що, на його думку, він не мав підстав повідомляти про суттєві зміни в майновому стані, бо автомобіль був придбаний за спільні кошти з дружиною. Тому сума продажу автомобіля повинна була ділитися навпіл.

Водночас відповідно до наявних в матеріалах Генеральної інспекції письмових поясненнях ОСОБА_1 до суду, там вже вказано, що 18.01.2017 між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу за прописану в договорі суму 119619 грн. Але вказана сума не відповідала фактичній, "а на відповіді спеціалістів територіального сервісного центру суму не можливо змінити, оскільки вона є середньоринковою".

Тому, за твердженням прокурора, між ним та покупцем пізніше в цей день укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу автомобіля, якою змінено порядок здійснення оплати та суму договору. Щодо суми продажу зазначено 110400 грн. Перша оплата - 77280 грн (отримано 18.01.2017 ), друга - 33120 грн 01.08.2017.

Комісія, проаналізувавши усі матеріали в сукупності, а також отримавши пояснення від ОСОБА_1 під час співбесіди, прийшла до висновку що численні пояснення прокурора під час проведення службового розслідування, розгляду матеріалів судом, співбесіди тощо суттєво різняться та, очевидно, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене порушення.

У зв`язку з викладеним у Комісії є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики прокурора.".

3. Щодо обставин, що свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам доброчесності прокурора, комісія виходила з наступного.

"З матеріалів атестації вбачається, що з 20.01.2019 у власності дружини прокурора, ОСОБА_4 , перебуває об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок у с. Кам`яна Чернівецької області).

Крім того, прокурор користується житловим будинком, що знаходиться у власності його батька, ОСОБА_5 , у с. Остриця Чернівецької області.

Для з`ясування підстав набуття вказаного майна та походження коштів на його придбання, відповідно до п. 11 Розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, перед проведенням співбесіди члени комісії надіслали на електронну пошту ОСОБА_1 , яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації.

У своїй письмовій відповіді на запитання комісії та усно під час співбесіди ОСОБА_1 пояснив, що оплата пайових внесків за будинок частково здійснені за кошти позичені 20.01.2019 його батьком ( ОСОБА_5 ) дружині ( ОСОБА_4 ). Сума позики - 400 тис. грн.

Житловий будинок у с. Остриця батько придбав 22.03.2016. Вартість будинку відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу житлового будинку становить 147900 грн.

Щодо фінансової спроможності батька придбати будинок та надати позику дружині ОСОБА_1 останній пояснив, що його батько мав певні заощадження після звільнення з попередньої роботи, пенсії, та від здійснення адвокатської діяльності. На підтвердження надав фото свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.

Водночас будь-яких документів, які б могли підтвердити наявність у батька доходів, достатніх для зазначених вище витрат, ОСОБА_1 не надав. На пропозицію Комісії надати додатковий час для можливості отримання таких документів прокурор відмовився.

Комісія критично оцінює пояснення ОСОБА_1 та констатує, що ним не надано документів, які підтверджують походження коштів на придбання його дружиною об`єкта незавершеного будівництва, а також будинку батька, яким, відповідно до майнових декларацій ОСОБА_1 , він користується.

У зв`язку з викладеним у Комісії є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам доброчесності.".

Саме на підставі вказаних обставин та висновків Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур зроблено висновок про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності та 13.03.2023 прийнято рішення №1 про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

27.03.2023 Чернівецькою обласною прокуратурою прийнято наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області та з органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу П "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 28.03.2023 у зв`язку із рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації.

Підставою для прийняття вказаного наказу вказано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" від 13.03.2023 (Т. 1 а.с. 30).

Не погоджуючись з наказом керівника Чернівецької обласної прокуратури від 27.03.2023 №151-к про звільнення з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури та рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", позивач звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратуру як інститут структурно введено в загальну систему правосуддя, визначено головні функції й закріплено основні засади діяльності її органів. Отже, унаслідок реформування було змінено характер діяльності прокурорів і запроваджено нові принципи в проведенні їх атестації.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Згідно ст. 4 Закону №1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону №1697-VII є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 3 статті 16 Закону №1697-VII визначено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Закон України "Про прокуратуру" закріплює однаковий юридичний статус прокурорів через систему гарантій забезпечення їх незалежності, яка є невід`ємною складовою їхнього статусу. Встановлена система гарантій незалежності прокурорів не є їхнім особистим привілеєм, вона пов`язана з набуттям статусу прокурора, має юридичне призначення, спрямоване на забезпечення здійснення функцій прокуратури.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 6 жовтня 2000 року, №Rec (2000)19 зазначено, що "у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури" (пункт 14).

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX (далі - Закон №113-ІХ). Вказаний Закон набрав чинності 25.09.2019.

Вказаним законом були внесені зміни до Закону №1697-VII. Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно на Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.

Пунктами 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 7 цього розділу (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, мають право у строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Відповідно до п.п. 2 п. 21 Закону №113-IX у Законі України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., №2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викладено в такій редакції: "1) Офіс Генерального прокурора"; у пункті 2 слово "регіональні" замінено словом "обласні"; у пункті 3 слово "місцеві" замінено словом "окружні"; пункт 4 виключено.

Таким чином, згідно з частиною першою статті 7 Закону №1697-VII (у редакції Закону №113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Статтею 14 Закону №1697-VII, у зв`язку із внесенням до неї змін Законом №113-ІХ, передбачено скорочення кількості прокурорів органів прокуратури. Зокрема, змінами, унесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону №1697-VII кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону №113-ІХ.

Статтю 51 Закону №1697-VII доповнено частиною 5, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ визначені принципи реформи органів прокуратури.

Так, згідно з п. 3, 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".

Пунктами 6, 7, 9, 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ (у редакції, чинній до 11.07.2021) установлено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Згідно з пунктом 11 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до пункту 15 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Пунктом 17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

За пунктом 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII за умови настання, зокрема, такої підстави, як рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (підпункт 2 пункту 19).

Згідно правової позиції, сформованій Верховним Судом щодо застосування пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII у взаємозв`язку із пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ, зокрема, у постановах від 21.09.2021 у справах №200/5038/20-а та №160/6204/20, від 29.09.2021 у справах №440/2682/20 та №640/24727/19, від 17.11.2021 у справі №540/1456/20, від 25.11.2021 у справі №160/5745/20, від 22.12.2021 у справі №640/1208/20, від 28.12.2021 у справі №640/25705/19, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1-4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації, і Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення.

Таким чином суд дійшов висновку, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII, у цьому випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ).

В свою чергу рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ.

Порядок проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора врегульовано розділом ІV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 № 221 (далі - Порядок №221).

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 розділу І Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена розділом ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур. Атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Згідно пункту 5 розділу І Порядку № 221 предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктом 6 Порядку №221 визначено, що атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку №221 (в редакції, чинній на момент проходження позивачем другого етапу атестації) повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

В подальшому, до пункту 7 розділу І Порядку №221 наказом Генерального прокурора від 03.06.2021 №178 внесено зміни, якими передбачено, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

Згідно із пунктом 11 розділу І Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

Кадрова комісія формує графік проведення співбесід з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Графік проведення співбесід оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за 5 календарних днів до проведення співбесіди. У графіку зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові прокурора, номер службового посвідчення, інформація про дату, час та місце проведення співбесіди. Прокурор вважається повідомленим про дату, час та місце проведення співбесіди з моменту оприлюднення графіка проведення співбесід на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

За правилами пунктів 8 - 18 розділу IV Порядку №221 співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення з пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Прокурори, які проходять співбесіду, запрошуються комісією на проголошення ухваленого комісією рішення про результати їх атестації.

Результати атестації прокурорів за підсумками проведення співбесіди оприлюднюються на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Як зазначалось вище, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ.

Згідно із абзацом 2 пункту 2 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 (далі - Порядок №233) комісії забезпечують, у тому числі, проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур.

Для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права (пункт 3 Порядку №233).

Відповідно до пункту 8 Порядку №233 комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. У разі неявки члена комісії більше двох разів поспіль без поважних причин, такий член комісії підлягає заміні відповідно до пункту 19 цього Порядку.

Згідно із пунктом 12 Порядку №233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Аналіз наведених норм у сукупності дозволяє дійти висновку, що у зв`язку з реформуванням органів прокуратури та створенням Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур, Закон №113-ІХ визначив успішне проходження прокурорами атестації як необхідну і обов`язкову умову для переведення до них з раніше діючих Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур. При цьому, визначення порядку проходження прокурорами атестації, порядків утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи кадрових комісій, які безпосередньо проводять атестацію, віднесено до повноважень Генерального прокурора. Сама процедура атестації складається з послідовних етапів, одним з яких є проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. За результатами проведення співбесіди комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Виходячи із суті процедури атестації, Верховний Суд у справі №540/1053/21 дійшов висновку, що особливість цієї процедури, її нормативно-правове регулювання не дає підстав вважати, що кадрові комісії не мають доводити обґрунтованість свого сумніву. Скоріше навпаки, адже це стосується проходження публічної служби чинними прокурорами. Тут не йдеться про необхідність відтворювати перебіг обговорення чи позицію кожного із членів Кадрової комісії стосовно прокурора за наслідками співбесіди, як вважає відповідач, а про потребу належно обґрунтувати колегіальне рішення в обсязі, якого буде достатньо (у кожному конкретному випадку) для розуміння підстав і мотивів його ухвалення, адже на відміну від перших двох етапів, на цьому етапі (співбесіди) результат атестації визначає не кількість балів, а думка членів кадрової комісії, їхній обґрунтований сумнів у відповідності прокурора критеріям професійної компетентності, професійної етики і доброчесності.

Вказане дає підстави для висновку, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації може бути предметом оцінки судом адміністративної юрисдикції, зокрема, на відповідність його обґрунтованості та вмотивованості, тобто дотриманню пункту 12 Порядку № 233.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 успішно пройшов перші два етапи атестації набравши необхідну кількість балів (І етап 74 зі 100, прохідний - 70 та ІІ етап 120 балів зі 145, прохідний - 93) та був допущений до ІІІ етапу атестації, співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

З матеріалів справи судом встановлено, що Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур прийнято рішення №1 від 13.03.2023 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

При цьому, комісія посилалась на наявність обґрунтованих сумнівів щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, імперативні приписи пункту 12 Порядку №233 вимагають зазначення кадровою комісією мотивів та відповідних обставин як обов`язкової складової рішення про неуспішне проходження атестації. Такі вимоги є гарантією дотримання прав особи, щодо якої проводиться атестація.

Предметом спору у даній справі, серед іншого, є рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", яким визначено, що заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди.

Змістовний аналіз оскаржуваного рішення свідчить про те, що підставами для прийняття рішення про не проходження позивачем атестації стали висновки комісії про його невідповідність вимогам професійної компетенції, професійної етики прокурора та доброчесності.

Так, зокрема, щодо невідповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетенції, комісією зазначено про можливе використання прокурорами Дністровської окружної прокуратури, у даному випадку позивачем, службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000357, по якому позивачем в порушення вимог ч. 2 ст. 294 КПК України продовжено строки досудового розслідування до трьох місяців, що, на думку комісії, є виключним повноваженням керівника місцевої прокуратури.

Окрім цього, підставою для визнання невідповідності позивача вимогам професійної компетенції, стало закриття ОСОБА_1 кримінального провадження №0000357, після повернення судом обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Так, в ході судового розгляду справи позивач надав суду пояснення щодо відомостей про кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР №0000357 за ч. 2 ст. 186 КК України 26.09.2016. Зокрема, позивач вважає, що обвинувальний акт не містив не вірної кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки дії обвинуваченого у виді погроз застосування насильства, повинні охоплюватись лише за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому відповідно право на захист обвинуваченого в даному випадку порушено не було.

В судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що під час здійснення досудового розслідування та під час судового розгляду вказаного вище кримінального провадження, позивачем не було допущено жодних порушень. Натомість ним використано ті повноваження прокурора у кримінальному провадженні, які дозволяли провести всебічний, повний та об`єктивний нагляд у формі процесуального керівництва та належне підтримання публічного обвинувачення у суді, в тому числі з метою захисту законних прав та інтересів потерпілої особи.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що на підставі листа керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Яковленва А.С. №17/1-22231-21 від 29.09.2021, Чернівецькою обласною прокуратурою проведено службове розслідування за фактом, що може свідчити про можливе використання прокурорами Дністровської окружної прокуратури, в тому числі ОСОБА_1 , службових повноважень або службового статусу та пов'язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000357.

Будучи допитаним під час службового розслідування, заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 , серед іншого, пояснив, що починаючи з 25.09.2016 здійснював, як старший групи прокурорів, процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000357 від 25.09.2016. Вказував, що в ході здійснення досудового розслідування 26.09.2016 ним погоджено повідомлення ОСОБА_6 про підозру, 27.09.2016 клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, продовжено строки досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, затверджено обвинувальний акт відносно підозрюваного та скеровано його на розгляд до Сокирянського районного суду Чернівецької області щодо підозрюваного ОСОБА_6 . Зазначав, що строки досудового розслідування продовжувалися ним до 3-х місяців, оскільки був впевнений, що має право приймати таке рішення, так як вважав, що його посада відноситься до керівної посади органів прокуратури.

Згідно висновку про результати службового розслідування від 09.11.2021 службове розслідування завершено та визнано, що колишнім заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 допущені грубі порушення під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000357, які є підставою для скерування дисциплінарної скарги стосовно останнього до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, однак наказом виконувача обов'язків керівника Чернівецької обласної прокуратури №1005-к від 21.10.2021 ОСОБА_1 звільнений з 23.10.2021 з займаної посади та органів прокуратури, у зв'язку із неуспішним проходженням атестації.

Надаючи оцінку зазначеному висновку про результати службового розслідування від 09.11.2021, суд зазначає, що не ставить під сумнів висновки комісії службового розслідування стосовно допущення ОСОБА_1 порушень під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000357.

Разом з тим, суд зазначає, що встановлений кадровою комісією одиничний випадок такого порушення з боку ОСОБА_1 не може свідчити про його невідповідність вимогам професійної компетенції в цілому.

Суд враховує, що перед проведенням співбесіди, позивач успішно пройшов перші два етапи атестації набравши необхідну кількість балів (І етап 74 зі 100, прохідний - 70 та ІІ етап 120 балів зі 145, прохідний - 93) та був допущений до ІІІ етапу атестації, співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Суд бере до уваги також те, що позивач під час роботи в органах прокуратури неодноразово заохочувався прокурором області. Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості про застосування до нього дисциплінарних стягнень, які б були дійсними та не скасованими уповноваженими органами.

Разом з тим, зазначені обставини, які вказують на рівень знань та умінь у застосуванні закону, встановлених за результатами анонімного тестування, а також відповідності здійснювати повноваження прокурора, з урахуванням показників роботи та заохочень, Чотирнадцятою кадровою комісією не взято до уваги під час проведення співбесіди із позивачем, що свідчить про недотримання комісією закріплених частиною 2 статті 2 КАС України принципів обґрунтованості (тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційності, зокрема дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на вказане, суд вважає, що вказані обставини, викладені у висновку комісії про результати службового розслідування від 09.11.2021 не можуть свідчити про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетенції в цілому.

Між-цим, суд також бере до уваги, що Чотирнадцятою кадровою комісією не надано до суду інших доказів, які б свідчили про невідповідність позивача вимогам професійної компетенції.

Відтак, на думку суду, такі висновки Чотирнадцятої кадрової комісії є суб`єктивними, безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно висновку комісії щодо невідповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики прокурора, суд зазначає наступне.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 Закону №1697-VII визначено, що однією із засад діяльності прокуратури є неухильне дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Статтею 19 Закону №1697-VII передбачено, що прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

З метою визначення основних принципів, моральних норм та правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс), яким закріпленні стандарти прокурорської етики та відповідні норми доброчесної поведінки та зафіксовано ключові етичні ціннісні орієнтири прокурорської діяльності, етичні стандарти професії, які утворюють систему правил прокурорської етики та доброчесності.

Розроблення та прийняття цього Кодексу прокурорами є важливим трансформаційним заходом системи прокуратури та однією із форм реалізації прагнення прокурорів щодо посилення довіри громадян до них.

Практична реалізація правил прокурорської етики потребує від прокурорів дотримання певної поведінки, що також повинна відповідати нормам загальносуспільної моралі, стандартам, що регулюють службову діяльність, вимогам, встановленим у законодавстві до професії.

Одним із ключових завдань Кодексу є формування принципової морально-правової позиції прокурора у взаєминах з громадянами, колегами, керівниками та підлеглими, а головна складова мета цього Кодексу полягає у дотриманні прокурорами високих етичних ціннісних орієнтирів у своїй службовій діяльності та приватному житті, що відповідають суспільним очікуванням стосовно образу прокурора.

Зокрема, Кодексом передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність (стаття 11); при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури (стаття 16); прокурор має суворо дотримуватися обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних (стаття 19).

Відповідно до ст. 18 Кодексу працівнику прокуратури слід не допускати дій і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Статтею 21 Кодексу визначено, що прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.

Правила прокурорської етики формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії.

Таким чином оцінка відповідності прокурора критеріям професійної етики здійснюється Кадровою комісією крізь призму вищеозначених етичних вимог, встановлених до професії прокурора, і стандартів, що стосуються його позаслужбової поведінки й іншої дозволеної діяльності.

Одним із критеріїв невідповідності позивача вимогам професійної етики прокурора, визначено неподання заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 повідомлення Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані від 21.04.2017.

Зокрема комісією встановлено, що відповідно до відомостей з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту ДАІ МВС України, ОСОБА_1 на підставі договору №7345/2017/295007 від 18.01.2017, укладеного в ТСЦ, відчужив належний йому автомобіль за 119619 грн, що становить 74,7 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Однак, як зазначалось комісією, на момент проведення службового розслідування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані прокурором не подавалось.

Так, в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що за фактом отримання доходу від продажу транспортного засобу марки "Opel Combo", 2005 року випуску, в сумі 119619,00 грн позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У зв`язку із цим, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надіслано до Сокирянського районного суду Чернівецької області.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.11.2017 у справі №722/865/17 (номер провадження №3/722/327/17) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №279 дп-17 від 15.11.2017 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за не повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Разом з тим, рішенням Вищої ради правосуддя "Про скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №279дп-17 від 15.11.2017 про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 " від 20.02.2018 №566/0/15-18 скасовано рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №279дп-17 від 15.11.2017 та закрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 .

Згодом, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 20.12.2017 у справі №722/865/17 апеляційну скаргу захисника Гінгуляка В.М., діючого в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.11.2017, відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Тобто, відсутність вини прокурора ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме щодо не повідомлення Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, встановлена Апеляційним судом Чернівецької області у зазначеному вище судовому рішенні.

Таким чином суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел щодо неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У той же час, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 судом встановлено, що Комісії було відомо про винесену Апеляційним судом Чернівецької області постанову від 20.12.2017 у справі №722/865/17, однак залишено поза увагою.

Слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім цього, як повідомлено позивачем у судовому засіданні, останнім під час надання кадровій комісії пояснень по питанню щодо не повідомлення Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, було також повідомлено про постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 20.12.2017 у справі №722/865/17.

Відтак, на переконання суду, кадрова комісія дійшла помилкового висновку про наявність сумніву щодо невідповідності позивача вимогам професійної етики прокурора.

Разом з цим, приймаючи рішення "Про неуспішне проходження прокурором атестації", Комісія посилалась на невідповідність ОСОБА_1 вимогам доброчесності прокурора, вказуючи на те, що з 20.01.2019 у власності дружини прокурора, ОСОБА_4 , перебуває об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок у с. Кам яна Чернівецької області). Крім того, прокурор користується житловим будинком, що знаходиться у власності його батька, ОСОБА_5 , у с. Остриця Чернівецької області.

Судом встановлено, що для з`ясування підстав набуття вказаного майна та походження коштів на його придбання, відповідно до п. 11 Розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, перед проведенням співбесіди членами комісії надсилались на електронну пошту ОСОБА_1 повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що на запитання Комісії, яке стосувалося наявності у власності дружини позивача об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, площею 104 кв. м. у с. Кам`яна Чернівецької області, а саме щодо надання інформації стосовно такого майна, підтверджуючі документи, його вартості, позивач пояснив, що має у користуванні об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок (квартиру), площею 104 м.кв. у АДРЕСА_1 , який отриманий на підставі договору про сплату внесків у обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №Т/2/1/7 від 23.01.2019. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість будівництва складає 10699,71 грн за 1 метр квадратний та складає загальну вартість 1112769 грн. Ціна будинку (квартири) була ринковою на момент укладання договору.

Позивачем вказано, що відповідно до офіційно задекларованих сум коштів протягом 2018-2020, ним отримано дохід (заробітну плату) за місцем роботи на загальну суму 1558 тис. грн., запозичено у його батька ОСОБА_5 для ОСОБА_4 400 тис. грн. та від продажу транспортного засобу марки КІА Соренто 2004 р.в. 39 тис. грн.

Термін сплати пайових внесків відбувався протягом 18 місяців з 23.01.2019 по 25.06.2020. На даний час кошти (пайові внески) сплачені в повному обсязі.

Станом на березень 2023 будинок (квартира) не зданий в експлуатацію. За попередніми даними забудовника здача в експлуатацію будинок (квартири) планується у 2023 році, після чого буде оформлено право власності на нього.

Вказану вище інформацію позивачем підтверджено і у судовому засіданні. При цьому, позивач вказував, що житловий будинок, площею 104 кв.м. у с. Кам`яна Чернівецької області не зданий в експлуатацію і на даний час.

На питання хто і на якій підставі надавав грошові кошти чи оплатив придбання зазначеного майна, позивач надав відповідь, згідно якої оплата пайових внесків за будинок (квартиру) частково здійснені за кошти позичені його батьком ОСОБА_5 дружині ОСОБА_4 та за кошти від продажу транспортного засобу КІА Соренто 2004 р.в.. Вказував, що його батько з 2012 року працює адвокатом, мав певні заощадження після звільнення з попередньої роботи (вихід на пенсію), пенсії та від здійснення адвокатської діяльності.

Стосовно питання щодо житлового будинку, площею 150 кв.м., що знаходиться у власності батька позивача, ОСОБА_5 , у с. Остриця Чернівецької області (дата набуття права 24.10.2021), його вартості, придбання, позивач зазначав, що житловий будинок у с. Остриця Чернівецької області, площею 150 кв. м. перебуває у власності його батька ОСОБА_5 з 22.03.2016. З 24.10.2021 він переїхав в м. Чернівці та з того часу проживає у ньому. Вартість будинку відповідно до п.13 договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.03.2016 становить 147900 грн. ОСОБА_5 придбав зазначений будинок за свої власні заощадження після звільнення з попередньої роботи у 2012 році (вихід на пенсію), пенсії, та від здійснення адвокатської діяльності. Позивач пояснив, що придбання вказаного будинку проводилось за кошти батька ОСОБА_5 , які він отримав після звільнення та виходу на пенсію, від пенсійного забезпечення та зайняття адвокатською діяльністю.

На питання стосовно того, ким приходиться позивачу ОСОБА_7 у власності якої знаходиться автомобіль Skoda Fabia 2004 р.в. вартістю 49463 грн, яким він користується, ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_7 придбала вказаний автомобіль за її власні заощадження та її чоловіка ОСОБА_8 в розмірі 49463 грн. Даний транспортний засіб вона набула на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.03.2019.

Зазначав, що транспортний засіб придбаний для сімейних потреб. У разі необхідності автомобіль використовувався та використовується і його сім`єю. Заощадження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 утворились з пенсій та ведення особистого селянського господарства на земельних ділянках, на яких вони вирощують та реалізовують плоди дерев яблуні, слив та абрикос. Ціна транспортного засобу на момент придбання була ринковою. Повідомив, що ОСОБА_7 є його тещею.

В ході судового розгляду справи, позивач підтвердив вказані обставини.

При цьому, позивач під час розгляду даної справи, пояснив суду, що не заперечує факту не надання ним Кадровій комісії відомостей про доходи батька, оскільки комісія у запитанні не ставила такого питання та, відповідно, тому їх не було надано.

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви позивачем надано Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї, які подавались його батьком ОСОБА_5 за 1997-2011 роки.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 19.06.1997, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 3306 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 14.04.1998, батьком позивача задекларовано суму сукупного доходу в розмірі 3170,50 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 08.04.1999, батьком позивача задекларовано суму сукупного доходу в розмірі 3407,85 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 12.04.2000, батьком позивача задекларовано суму сукупного доходу в розмірі 3847,04 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 14.02.2001, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 6173,00 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 27.03.2002, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 7260,61 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 20.03.2003, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 14053,71 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 31.03.2004, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 26212,35 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 24.03.2005, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 72209,20 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 01.04.2006, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 45322,00 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 02.04.2007, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 60682,20 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 17.03.2008, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 76144,58 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 10.03.2009, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 116301,45 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 22.03.2010, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 109886,55 грн.

Згідно Декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на заняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї від 28.03.2011, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 125493,19 грн.

Згідно Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця за 1997-2011 роки, батьком позивача задекларовано суму свого сукупного доходу в розмірі 179222,00 грн.

Згідно приписів ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Зважаючи на задекларовані батьком позивача, ОСОБА_5 , суми доходів в деклараціях про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця, які подано до суду, то суд погоджується з твердженням позивача про фінансову спроможність його батька придбати житловий будинок, площею 150 кв., в с. Остриця Чернівецької області, вартість якого, згідно п. 13 договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.03.2016, становила 147900 грн, як і спроможність його батька, ОСОБА_5 , надати дружині позивача, ОСОБА_4 400 тис. грн. на придбання нею об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, площею 104 кв. м. у с. Кам`яна Чернівецької області, який придбано на підставі договору про сплату внесків у обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №Т/2/1/7 від 23.01.2019.

Відтак, враховуючи зазначене, суд вважає, що висновки Чотирнадцятої кадрової комісії не підтверджені належними, достовірними та доказами.

Верховний Суд вже роз`яснював, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №819/330/18, від 10.01.2020 у справі №2040/6763/18).

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути достатньою мірою (зрозумілою сторонньому спостерігачу) обґрунтованим, тобто у ньому, серед іншого, зазначаються не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. Також таке рішення повинно відповідати критеріям ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

У той же час суд звертає увагу на те, що Порядок №233 визначає, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття (пункт 12 Порядку).

Натомість, зміст оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", містить виключно висновок про наявність у Комісії "обґрунтованих сумнівів" щодо відповідності позивача вимогам доброчесності без посилання на належні та допустимі докази на підтвердження цих сумнівів.

З огляду на вказане, суд зазначає, що відсутність в оскаржуваному рішенні кадрової комісії обґрунтованих мотивів його прийняття, а також відсутність у відповідача будь-яких доказових доводів, які б слугували і стали підставою для висновків комісії, за яких позивач не відповідає законодавчо визначеним критеріям для зайняття посади прокурора, перевірка на наявність яких здійснюється в межах атестації прокурорів, є достатніми підставами для визнання його протиправним та скасування.

Суд звертає увагу на те, що кадрова комісія наділена повноваженнями надавати оцінку дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності та ухвалювати рішення за наслідками проходження прокурорами атестації, водночас суд зауважує, що така оцінка повинна ґрунтуватися на приписах закону та підтверджуватися відповідними доказами.

Сторони у справі не заперечували, що позивач успішно пройшов перших два етапи атестації та був допущений до співбесіди. Перед проведенням співбесіди, у відповідності до Порядку №221, позивач виконав практичне завдання.

При цьому суд зазначає, що аналіз професійної компетентності позивача було здійснено Кадровою комісією без урахування того, що позивач успішно пройшов попередні етапи атестації.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", згідно якого заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди, є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання представника Офісу Генерального прокурора на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №П/800/409/17, від 25.04.2018 у справі №800/328/17, від 12.06.2018 у справі №800/248/17, від 26.06.2018 у справі №800/264/17, від 18.09.2018 у справі №800/354/17, суд не бере до уваги, з наступних підстав.

Зі змісту зазначених постав, вбачається, що Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що жоден інший суб`єкт владних повноважень, у тому числі суд, не може втручатися у здіснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді в межах участі у конкурсі на заміщення вакантної посади судді.

Суд звертає увагу та наголошує на тому, що у даному випадку, спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з не проходження позивачем атестації за результатами проходження співбесіди, який займав посаду заступника прокурора Кельменецької місцевої прокуратури атестації, згідно Закону №113-ІХ та Порядку №221, а тому, правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №П/800/409/17, від 25.04.2018 у справі №800/328/17, від 12.06.2018 у справі №800/248/17, від 26.06.2018 у справі №800/264/17, від 18.09.2018 у справі №800/354/17 суд не вправі враховувати вирішуючи даний спір, оскільки кваліфікаційне оцінювання кандидатів на посаду судді та атестація прокурорів регулюється різними законами та нормативно-правовими актами.

Відтак, суд зазначає, що відповідач помилково ототожнює процедуру кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді та атестацію прокурорів.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу керівника Чернівецької обласної прокуратури від 27.03.2023 №151-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури на підставі пункту 2 частини 2 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", п.п. 2 п. 19 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 28.03.2023, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, оскаржуваний наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 27.03.2023 №151-к прийнято на підставі рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 та згідно пункту 2 частини 2 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", п.п. 2 п. 19 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Як зазначалось вище, підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №113-IX (у редакції Закону України від 15.06.2021 №1554-IX) визначено, що прокурори та слідчі органів прокуратури "..." звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання такої підстави, як рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Отже, неуспішне проходження прокурором атестації є самостійною і самодостатньою підставою для його звільнення з посади.

При цьому, як фактичною підставою, юридичним фактом для звільнення слугує саме рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Таким чином, оскільки судом у даній справі визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 про неуспішне проходження позивачем атестації, тобто воно відсутнє як юридичний факт необхідний для звільнення позивача з посади, то й оскаржуваний наказ, який прийнятий на підставі зазначеного рішення, підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Водночас, щодо похідних від них вимоги про поновлення позивача на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області, або на рівнозначній посаді в Дністровській окружній прокуратурі, яка входить до складу юридичної особи Чернівецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02910120) з 28.03.2023, суд зазначає таке.

Ураховуючи приписи частини першої статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі, а саме, - на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області, а не на рівнозначній посаді в Дністровській окружній прокуратурі.

З урахуванням наведеного вище суд, погоджуючись з позивачем про протиправність наказу про звільнення, зазначає, що позивач є таким, що підлягає поновленню на посаді з якої його звільнено.

Водночас, як встановлено судом, позивача звільнено з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області з 28.03.2023, який є останнім робочим днем, а отже позивач підлягає поновленню на роботі з 29.03.2023.

Щодо позовних вимог про стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

У відповідності до абз. 3 п. 2 Порядку №100 збереження заробітної плати "у всіх інших випадках" (до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Чернівецької обласної прокуратури від 10.01.2024 №21-9вих-24 заробітна плата позивача за два останні місяці роботи, що передували звільненню, становила 18955,18 грн (січень 2023 9257,18 грн, лютий 2023 9698,00 грн). Середньоденна заробітна плата 462,32 грн, середньомісячна заробітна плата 9708,72 грн.

Позивача звільнено з 28.03.2023, а рішення судом про поновлення його на посаді ухвалюється 27.06.2024.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд здійснює з наступного за днем звільнення робочого дня, тобто з 29.03.2023. Таким чином, період вимушеного прогулу позивача з 29.03.2023 по 27.06.2024 становить 328 робочих днів, з урахуванням Закону №2136-IX від 15.03.2022 (з урахуванням змін, внесених Законом №2352-IX від 01.07.2022), згідно якого у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 КЗпП України.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 151640,96 грн (462,32 грн х 328 робочих днів) включно з обов`язковими платежами і відрахуваннями.

У відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області з 29.03.2023 та в частині стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, Чернівецька обласна прокуратура, як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язана на виконання цього рішення суду нарахувати і виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Водночас відповідачі, як суб`єкти владних повноважень у поданих до суду відзивах на позовну заяву не довели правомірності оскаржуваних дій та рішень.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі про поновлення на роботі, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Гінгуляк Василь Миколайович до Чернівецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №1 від 13.03.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації", яким визначено, що заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 27.03.2023 №151-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області на підставі пункту 2 частини 2 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", п.п. 2 п. 19 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 28.03.2023;

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області з 29.03.2023.

5. Стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 151640,96 грн.

6. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області та стягнення заробітної плати на його користь в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Представник позивач адвокат Гінгуляк Василь Миколайович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №556 від 17.08.2012; вул. Героїв Майдану, 94, м. Чернівці, 58022);

Відповідач-1 Чернівецька обласна прокуратура (вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58001, );

Відповідач-2 Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, );

Відповідач-3 Чотирнадцята кадрова комісія (вул. Різницька, 13/15, м. Київ).

Суддя В.О. Григораш