Справа № 240/27021/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/27021/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 24.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, а також зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2023 про призначення пенсії за віком.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що, звертаючись із заявою від 27.04.2023 про призначення пенсії за віком, додала всі документи в підтвердження наявності у неї необхідного страхового стажу, проте його частина протиправно не була їй зарахована відповідачем-1, який здійснював розгляд цієї заяви в порядку екстериторіальності, у зв`язку із наявністю розбіжностей, втім останні мали місце виключно внаслідок недосконалого перекладу її прізвища та по батькові з російської мови на українську, не є суттєвими та спростовуються загальною сукупністю документів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечують, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, посилаються на законність рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії з огляду на наявність розбіжностей у поданих нею документах.

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 27.04.2023 про призначення їй пенсії за віком.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Львівській області, яке своїм рішенням від 03.05.2023 № 80 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відмовило, вказуючи на недостатність у неї страхового стажу (відсутність документального підтвердження періодів одержання допомоги по безробіттю).

ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про прийняття такого рішення листом від 11.05.2023 № 0600-0213-8/50923.

В подальшому, ОСОБА_1 повторно звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 16.08.2023 про призначення їй пенсії за віком.

Ця заява за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Закарпатській області, яке за результатами її розгляду прийняло рішення від 24.08.2023 № 80 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1980 по 03.03.1982 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з огляду на те, що прізвище ОСОБА_1 у витягу з державного реєстру після шлюбу не відповідає паспорту ( ОСОБА_1 ).

Про прийняття такого рішення ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 листом від 30.08.2023 № 0600-0213-8/90504, в якому додатково роз`яснило, що диплом про освіту видано ОСОБА_1 , а в свідоцтві про народження дитини матір`ю зазначено ОСОБА_1 , тоді як паспорт заявниці видано як ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням від 24.08.2023 щодо відмови їй у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у даній справі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058).

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено у статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788).

Так, в частині 1 та пунктах "д", "ж" частини 3 цієї статті закріплено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї законодавчої норми постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала (пункт 11 Порядку № 637).

Водночас, пункт 26 Порядку № 637 передбачає, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою ТОВ "Нова Лінія 1", виданою ОСОБА_1 , у зв`язку з проведенням військових дій на території м. Буча Київської області було здійснено руйнування торговельного центру ТОВ "Нова Лінія 1", де знищена вся кадрова документація та трудова книжка вказаного працівника.

Відтак, звертаючись з заявами про призначення пенсії, ОСОБА_1 з метою підтвердження наявності у неї необхідного страхового стажу додавала до останніх відповідні документи, зокрема, диплом серії " НОМЕР_1 про здобуття освіти в Козятинському технічному училищі № 5 та свідоцтво серії " НОМЕР_2 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як вже зазначалось, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ в Закарпатській області та ГУ ПФУ в Житомирській області вказували, що до її страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1980 по 03.03.1982 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з огляду на те, що диплом про освіту видано ОСОБА_1 , а в свідоцтві про народження дитини матір`ю зазначено ОСОБА_1 , тоді як в паспорті заявниця іменується як " ОСОБА_1 ".

При цьому, копії цих документів, які містяться в матеріалах справи, дійсно підтверджують такі зафіксовані органами Пенсійного фонду України обставини.

Отже, виходячи зі змісту позовної заяви, її доводів й мотивів, суд дійшов переконання, що в даній справі позивач фактично ставить перед судом питання про зарахування їй до страхового стажу періодів навчання і догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі диплому й свідоцтва про народження, належність яких саме позивачу належним чином не доведено.

До повноважень адміністративного суду не відноситься встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й приналежності документів, що підтверджують страховий стаж, особі, яка звернулась за призначенням пенсії.

Розгляд заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється місцевими загальними судами у порядку цивільного судочинства.

Так, частинами 1 та 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, Житомирський окружний адміністративний суд, який позбавлений можливості й повноважень встановлювати належність позивачу індивідуальних відомостей, зазначених у дипломі Козятинського технічного училища № 5 серії НОМЕР_4 та свідоцтві про народження ОСОБА_2 серії " НОМЕР_2 , вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства із заявою про встановлення таких фактів, що мають юридичне значення.

Така правова позиція вже неодноразово висловлювалась судами різних інстанцій та є сталою. Зокрема, подібне правозастосування викладено і в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 812/604/18.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання протиправним і скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 24.08.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.04.2023.

Проте, як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду цієї заяви рішення про відмову в призначенні пенсії приймалось 03.05.2023 ГУ ПФУ у Львівській області й, при цьому, зовсім з інших мотивів, ніж ті, спростування щодо яких викладені ОСОБА_1 в позовній заяві.

Рішення ж ГУ ПФУ в Закарпатській області від 24.08.2023 було прийнято за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2023.

Наведена суперечність в сукупності з положеннями частини 2 статті 9 КАС України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, також унеможливлює задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у тому вигляді, в якому вони сформульовані останньою.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, підсумувавши викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність, у даному випадку, правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 262, 263, 295 КАC України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко