Справа № 300/8491/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" червня 2024 р. справа № 300/8491/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Нью Віта Груп до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA206020/2023/000075/2, -
Позиції сторін. Процесуальні дії суду:
ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Нью Віта Груп (далі позивач, ТОВ Нью Віта Груп) звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Івано-Франківська митниця), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA206020/2023/000075/2.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Одночасно у відзиві № 7.21-10/6/409 від 29.12.2023 на позовну заяву представник Івано-Франківської митниці заявив клопотання про розгляд справи № 300/8491/23 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи № 300/8491/23 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до особливостей розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, визначених частиною п`ятої статті 262 КАС України, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оцінивши зміст позовних вимог, заявлених до відповідача, відзиву на позовну заяву відповідача, наявних матеріалів адміністративної справи, суд вважає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагає проведення судового засідання з викликом сторін.
За приписами пункту 1 частини шостої статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, надання сторонами власних позицій щодо позову та всіх письмових доказів, які необхідні для всебічного і об`єктивного розгляду справи, суд вважає, що клопотання представника Івано-Франківської митниці про розгляд справи № 300/8491/23 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, є необґрунтованою, а тому в задоволенні такого клопотання належить відмовити.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
23.06.2023 ТОВ Нью Віта Груп, як покупцем, та фірмою Annecy Co. LTD (Республіка Корея), як продавцем, укладено контракт № 23/06 (далі Контракт), згідно пункту 1.1 якого продавець зобов`язувався продати, а покупець купити товар відповідно до додатків до Контракту, які є його невід`ємною частиною.
Асортимент, кількість та вартість товару, який поставляється у кожній окремій партії, визначається додатками до Контракту (пункт 1.2 Контракту).
Відповідно до пункту 2.1 та 2.2 Контракту ціни на товар встановлюються у доларах США та вказуються у відповідних додатках до Контракту. Вартість і детальна специфікація кожної поставки встановлюється у додатках до Контракту.
Згідно з пунктом 2.4 Контракту ціни включають у себе вартість тари, пакування та маркування товарів.
Пунктом 3.1 Контракту визначено, що на кожну поставку продавець повинен надати, як мінімум, такі документи: 1) комерційний інвойс (рахунок-фактура); 2) пакувальний лист; 3) сертифікат якості; 4) сертифікат походження товару (а.с. 28-29).
Умови оплати: 50% передплата та 50% перед відвантаженням (а.с. 30-31).
На виконання Контракту та додатку № 1 від 19.07.2023 позивач здійснив оплату за товар:
Івано-Франківською митницею розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення від 06.11.2023, в якому зазначено про необхідність надання оригіналів та/або копії документів, зазначених у графі 44 митної декларації (а.с. 22), документи для підтвердження заявленої митної вартості: - якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару - каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару (а.с. 23).
На вказане електронне повідомлення декларант направив митному органу прайс-лист від 21.06.2023 (а.с. 124), сертифікат про країну походження № К066-23-0600039 від 28.08.2023, транзитну декларацію № 23PL322080NS68PU47 від 26.10.2023 (а.с. 119-122), та лист, в якому повідомив митний орган, що усі документи для підтвердження заявленої митної вартості були надані та просив провести митне оформлення товару в найкоротший строк, не очікуючи 10-ти календарних днів (а.с. 24).
07.11.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206020/2023/000075/2, згідно пункту 33 якого митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій, третій статті 53 МК України (ел. відповідь декларанта про відсутність можливості надання запитуваних документів). Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості - заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МК України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально відповідно до пп.2, 3 статті 58 МК України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. Митна вартість буде визначена за методом 2а (ст. 59 МК України) за ціною договору щодо ідентичних товарів (мали ідентичну інформацію щодо виробників, торгових марок, країну виробництва та ідентичний/аналогічний асортимент). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 02.11.2023 № UA100190/2023/565124. Визначена митна вартість 17,02 дол.США/кг (а.с. 11-12).
Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023, представник позивача звернулася з цим позовом до суду, в якому просить таке рішення скасувати.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.
Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України (надалі МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 коментованого Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною четвертою статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Приймаючи рішення в цій справі, суд виходив з таких мотивів:
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України випливає, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Судом встановлено, що подані декларантом позивача 06.11.2023 до митного оформлення документи: декларації митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактури щодо отримання товару, за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1-8 частини другої статті 53 МК України.
Додатково, на вимогу митного органу від 06.11.2023, декларант позивача надав Івано-Франківській митниці прайс-лист від 21.06.2023 (а.с. 124), сертифікат про країну походження № К066-23-0600039 від 28.08.2023, транзитну декларацію № 23PL322080NS68PU47 від 26.10.2023 (а.с. 119-122).
Зазначені документи містять усі необхідні реквізити сторін: продавця Annecy Co. LTD (Республіка Корея) та покупця ТОВ Нью Віта Груп, особисті підписи, а також відтиск печаток фірм продавця та покупця. Окрім цього, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.
Отже, вказані документи, на переконання суду, є належними документами, що підтверджують вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України.
Однак, як встановлено судом, аналізуючи подані документи під час здійснення митного оформлення товару, представник митного органу дійшов висновку про недостатність таких документів для підтвердження митної вартості товару.
Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів за № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій, третій статті 53 МК України (електронна відповідь декларанта про відсутність можливості надання запитуваних документів).
Суд звертає увагу на те, що такі доводи не відповідають дійсності, оскільки на електронне повідомлення Івано-Франківської митниці про надання оригіналів та/або копії документів, зазначених у графі 44 митної декларації (а.с. 22), документи для підтвердження заявленої митної вартості: - якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару - каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару (а.с. 23), декларант направив митному органу прайс-лист від 21.06.2023 (а.с. 124), сертифікат про країну походження № К066-23-0600039 від 28.08.2023, транзитну декларацію № 23PL322080NS68PU47 від 26.10.2023 (а.с. 119-122), та лист, в якому повідомив митний орган, що усі документи для підтвердження заявленої митної вартості були надані та просив провести митне оформлення товару в найкоротший строк, не очікуючи 10-ти календарних днів (а.с. 24).
Представник відповідача до відзиву № 7.21-10/6/409 від 29.12.2023 на позовну заяву долучив документи, які стосувалися митного оформлення товару позивача, серед яких є документи, надані декларантом на вимогу митного органу від 06.11.2023: прайс-лист від 21.06.2023 (а.с. 124), сертифікат про країну походження № К066-23-0600039 від 28.08.2023, транзитну декларацію № 23PL322080NS68PU47 від 26.10.2023 (а.с. 119-122).
Щодо викладених у відзиві на позовну заяву доводів представника відповідача, а саме: в графі 70 «Призначення платежу» в платіжних дорученнях в іноземній валюті № 32 від 24.07.2023 та № 41 від 11.08.2023 вказано про оплату товару відповідно до контракту № 23/06 від 23.06.2023 та інвойсу № 1 від 19.07.2023, проте вказаний інвойс до митного оформлення не додано, а тому відсутність у платіжному дорученні вказівки на інвойс слід вважати неповнотою документів, то суд вказує на таке.
На виконання Контракту та додатку № 1 від 19.07.2023 позивач здійснив оплату за товар:
Такі платіжні інструкції містять відомості про розрахунковий рахунок позивача в іноземній валюті дол. США, номери документів, на підставі яких здійснено валютний переказ коштів по SWIFT, суми платежів, призначення платежів оплата за косметичні препарати згідно онтракту № 23/06 від 23.06.2023 та інвойсу № 1 від 19.07.2023. Зазначені в платіжних інструкціях в іноземній валюті відомості відповідають інформації зазначеній в митній декларації та в доданому до митної декларації контракті та інвойсі.
Також такий додаток № 1 від 19.07.2023 вказаний в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206020/2023/000480 від 07.11.2023 під назвою «Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (а.с. 13-14).
Суд звертає увагу на те, що інвойс № 1 від 19.07.2023, про який йде мова в платіжних інструкціях, є додатком № 1 від 19.07.2023 до контракту № 23/06 від 23.06.2023, що можна встановити без будь-яких додаткових труднощів, зважаючи на дату такого документа, назву товару, ціну, шляхом співставлення їх відомостей.
Таким чином, сукупність вищевказаних документів дає можливість встановити факт оплати позивачем за конкретний товар, перелік якого міститься в додатку № 1 від 19.07.2023 до контракту № 23/06 від 23.06.2023.
Щодо доводів представника митного органу про те, що декларантом до митного оформлення подано лише довідку про транспортування від 03.11.2023, однак цей документ не є фінансовим та/або бухгалтерським документом, то суд звертає увагу на те, що представник митного органу у рішенні про коригування митної вартості товарів за № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 не зазначив жодних зауважень щодо транспортування товару.
Договір транспортно-експедиторського обслуговування № ТЕО-04072023 від 03.05.2023 є правовою підставою надання ТОВ «АФ-ГРУПП Україна» транспортно-експедиційних послуг з організації перевезення товарів для позивача.
Пунктом 6 частини другою статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, довідку про транспортні витрати від 03.11.2023 є транспортним (перевізним) документом, який передбачений пунктом 6 частини другою статті 53 МК України. При цьому, така довідка від 03.11.2023 містить відомості про вартість перевезення товару, а тому відсутня необхідність для подання позивачем митному органу будь-яких інших додаткових транспортних документів.
Що стосується доводів відповідача про те, що довідка від 03.11.2023 не є комерційним документом, то варто зазначити, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, та не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи.
«… Надаючи оцінку доводам Митниці щодо невключення до митної вартості витрат на транспортування, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем під час митного оформлення довідки про транспортні витрати не є первинними документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже не можуть підтверджувати дійсність даної господарської операції.
Однак Суд зазначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів…
…За таких обставин, враховуючи, що надані позивачем документи судами попередніх інстанцій не досліджувалися у сукупності, довідки про транспортні витрати не взяті до уваги як документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно з частиною другою статті 53 МК України, висновок судів про непідтвердження Товариством витрат на транспортування товару є передчасним…».
Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Зазначена норма Митного кодексу України міститься лише вимогу про можливість надання прайс-листів декларантом чи уповноваженою особою, на вимогу митниці. Проте Митний кодекс України не містить жодних вимог чи форм якими повинні бути прайс-листи від виробника товару. Тобто законом не визначено виключної форми прайс-листа, а також законом не визначено якихось реквізитів, які обов`язково повинні міститися чи бути відсутніми в таких прайс-листах.
В спірному випадку позивач надав Івано-Франківська митниці прайс-лист від 21.06.2023, в якому вказано перелік та вартість товарів, які придбані позивачем в Annecy Co. LTD (Республіка Корея), умови пакування, оплати, терміни відвантаження (а.с. 124).
Будь-яких доказів недостовірності такий документ не містить, а тому відповідач безпідставно поставив під сумнів достовірність наданого позивачем прайс-листа та залишив поза увагою під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023.
Отже, надані позивачем документи підтверджують факт виконання Annecy Co. LTD (Республіка Корея), ТОВ «АФ-ГРУПП Україна» та ТОВ Нью Віта Груп зобов`язань щодо придбання та транспортування товарів, що відповідає правовій природі Контракту № 23/06 від 23.06.2023, додатку № 1 від 19.07.2023 до контракту, договору транспортно експедиторського обслуговування № ТЕО-04072023 від 03.05.2023 та реальному характеру їх виконання.
За змістом частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною четвертою статті 57 МК України.
Згідно з частиною п`ятою вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.
При цьому, відповідно до частини шостої статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другою коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Частинами першою-третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
При цьому, відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як передбачено частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Разом з цим, відповідно до частини сьомої статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим митний орган вправі витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
В спірному випадку, позивач надав митному органу всі документи, які передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, окрім ліцензії на імпорт товару та страхових документів, оскільки товар не підлягав ліцензуванню, а страхування не здійснювалося.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Частинами 4 і 5 Графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Розділу ІІ "Опис граф Рішення" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за № 598 (далі Правила № 598), регламентовано, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Як свідчать зміст графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023, в ньому є посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) та зазначено номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів: № UA100190/2023/565124 від 02.11.2023. Однак відсутні пояснення щодо зроблених коригувань в порівнянні з товарами, які вказані в митній декларації № UA100190/2023/565124 від 02.11.2023.
Так, до відзиву на позовну заяву представник відповідача долучив копію митної декларації № UA100190/2023/565124 від 02.11.2023, згідно якої відправник: Dareon Trade OU, одержувач ТОВ «Корея Бьюті Трейд», така митна декларація стосується:
- засоби догляду за шкірою, не містить прекурсорів, психотропних сечовин, наркотичних засобів, озоноруйнівних речовин: крем для тіла солодкий квітковий аромат Fragrance Cream Candi В loom, 140 мл арт. 8561-60шт.$ Крем для тіла Деревномускатний аромат Fragrance Cream- Glamour Sensualitу, 140 мл арт. 4105-60шт. Крем для тіла свійжий трав`яний аромат Fragrance Cream- Oh, Fresh Herb Garden 140 мл. Арт 4099 60 шт., Крем для обличчя зволоження 140 мл арт. 4099-60шт., Тонер для обличчя зволоження, очищувальний гель для шкіри Derma Acne Cleanser, 500 мл. Арт 3559-30шт. Торговельна марка: EVA, країна виробник KR, виробник: EVAS Cosmetics Co., Ltd.;
- засоби для догляду за волоссям, не містять прекурсорів, психотропних речовин, наркотичних засобів, озоноруйнівних речовин : [VALMONA] Шампунь для волосся Яягоди Sugar Velvet Milk Shampoo, 100 мл. Арт. 4341 - 160шт. [VALMONA] Шампунь для волосся Аюведа Ayurvedic Scalp Solution Black Cumin Shampoo, 480 мл арт. 883205-40шт. [Pedison] Шампунь для волосся Аронія Inst itute-beaute Aronia Color Protection, 500 мл арт. 476 -40 шт. [Char Char], Шампунь для волосся Арганова олія Argan Oil Shampoo, 500 мл. Ар. 5515-29шт. [VAL MONA], Шампунь для волосся Recharge Solution Blue, 480 мл., арт. 4457-40шт. Торговельна марка: EVAS, країна виробник KR, виробник: EVAS Cosmetics Co., Ltd.;
- засоби для догляду за волоссям, не містять прекурсорів, психотропних речовин, наркотичних засобів, озоноруйнівних речовин: [VALMONA], кондиціонер для волосся Живлення Nourishing SoJLuti on Yolk-Mayo Nutrient Conditioner, 100 мл. арт. 4518 -160шт. [VALMONA] Кондиціонер для волосся Зволоження Recharge Solutio п Blue Clinic Nutrienc Londitioner, 480 мл арт. 4433 -40шт. VALMONA] Кондиціонер Ягоди Sugar Velve" Milk NutrientConditioner, 100 мл арт. 4358 -80шт.[VALMОNA], Кондиціонер для волосся Живлення Nourishing Solution Yolk, 480 мл., арт. 4464-40шт., Маска для волосся 500 мл., арт. 4563-60шт., Кондиціонер для волосся, 160шт. Торговельна марка: EVAS, країна виробник KR, виробник: EVAS Cosmetics Co., Ltd.;
- засоби для миття шкіри у рідкому вигляді, не містять прекурсорів, психотропних речовин, наркотичних засобів, озоноруйнівних речовин, Пінка для вмивання Рослинні екстракти Original Herb WormwoodCleansing Foamt 150 мл., арт 883564 108 шт., Пінка для вмивання Прополіс, 250 мл., арт. 7984 47 шт., Торговельна марка: EVAS, країна виробник KR, виробник: EVAS Cosmetics Co., Ltd.;
- засоби косметичні не в аерозольній упаковці,не містять прекурсорів, психотропних речовин, наркотичних засобів, озоноруйнівних речовин: [Fraijour] Очищувальна ензимна пудра Pro Moisture EnzymePowder Wash, 30 шт * 1 гр., арт. 5775-150шт. Toproвельна марка: EVAS, країна виробник KR, виробник: EVAS Cosmetics Co., Ltd. (а.с. 115-117).
Суд звертає увагу на те, що в митній декларації № UA100190/2023/565124 від 02.11.2023 вказана скорегована ціна товару, що підтверджується позначкою « 6» в графі 43 митної декларації. Тобто, саме митний орган, а не ТОВ «Корея Бьюті Трейд», самостійно визначив ціну товару в митній декларації № UA100190/2023/565124 від 02.11.2023 на підставі рішення про коригування.
Верховний Суд в постанові від 21.12.2018 за результатом розгляду справи № 815/228/17 зазначив:
«… Суд виходить з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку…».
Суд зазначає, що згідно пункту 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Оспорене рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 за результатом розгляду справи № 804/2061/17 зазначив:
…Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган….
Зрештою, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Однак, контролюючим органом не доведено, що подані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, а також те, що позивач мав надати саме ті документи, які витребувано митним органом (загальна вимога надати документи, визначені частиною третьою статті 53 МК України), з огляду на зауваження щодо розбіжностей в митній декларації та долучених до неї документах щодо умов поставки.
Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Правильність визначення позивачем митної вартості відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Протиправність рішень відповідача, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.
Підсумовуючи вказане вище, суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 з визначенням митної вартості за резервним методом є необґрунтованим. Суд вважає, що у відповідача були документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, митний орган мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.
Таким чином, суд констатує, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містить:
- належного обґрунтування причин через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом;
- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Таким чином, відповідачем необґрунтовано та безпідставно - в порушення статті 58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого позивачем товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу.
Оскільки суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 прийнято відповідачем за відсутності обґрунтованого сумніву та із порушенням встановлених Митним кодексом України вимог, то позов Товариства з обмеженою відповідальністю Нью Віта Груп до Івано-Франківської митниці належить задовольнити повністю.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.
Розгляд справи № 300/8491/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Нью Віта Груп до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA206020/2023/000075/2, здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Таким чином, справа № 300/8491/23 відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.
Також суд звертає увагу на те, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість аналогічних справ за предметом спору адміністративних справ незначної складності, які могла використати представник позивача, як правові позиції суду під час підготовки позовної заяви, та значно спростили процес та час, затрачений на її написання та визначення обсягу необхідних доказів у справі.
Окрім цього, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені позивачем митному органу в процесі митного оформлення товару.
Згідно клопотання представника Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, викладеного у відзиві на позовну заяву, представником відповідача заперечено проти розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в цій справі. Представник відповідача зазначила, що розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, оскільки підготовка відповідних процесуальних документів не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки справи цієї категорії не є складними.
Суд вважає, що факт прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023 потребував сторонньої професійної правничої допомоги для захисту порушеного вказаними карткою та рішенням права позивача. Необхідність судового захисту порушеного права позивача у спосіб оскарження вказаного рішення підтверджується й самим відповідачем, який у відзиві на позовну заяві позов не визнав, а заперечив проти його задоволення. Зрештою протиправність такого рішення відповідача встановлено судом за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.
Такий висновок суд зробив з огляду на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Окрім цього, позовна заява в цій справі є типовою для цієї категорії спорів у частині оцінки норм права та об`єктивно містить незначний обсяг викладу обставин справи. Підготовка такої позовної заяви не потребувала значного часу і не мала завдати значних клопотів для спеціаліста в сфері юриспруденції - адвоката. Тому суд вважає справедливим відшкодування позивачу судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., з розрахунку достатніх 6 годин (вартість 500,00 грн. за 1 годину) витраченого адвокатом часу на надання послуг з правової допомоги в цій справі № 300/8491/23, що буде співмірним зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру.
Таким чином, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України № UA206020/2023/000075/2 від 07.11.2023.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Нью Віта Груп, ідентифікаційний код 41204597, вулиця Синельникова Миколи, 13-А, офіс 1, місто Чернівці, Чернівецька область, 58021.

Відповідач: Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, ідентифікаційний код 43971364, вулиця Чорновола, 159, місто Івано-Франківськ, 76005.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.